Справа № 161/22229/25  Провадження №33/802/117/26 	Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2025 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, РНОКПП невідомий, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України і піддано його адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, РНОКПП невідомий, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України і піддано його адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 40800,00 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 7 років.
На підставі ст.36 КпАП України, піддано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, РНОКПП невідомий - остаточному адміністративному стягненню в межах санкції ч.5 ст.126 КпАП України – у вигляді адміністративного штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 40800,00 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 7 років.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, РНОКПП невідомий на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22.10.2025 року, о 20.48 годин, по вулиці Гетьмана Мазепи, 49а, в місті Луцьк, Волинської області, керував транспортним засобом – «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився з використанням спеціального технічного засобу – ALCOTEST DRAGER 6810. Згідно чеку алкотестера, ОСОБА_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові становив 2,18 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Він, при тих же обставинах, керував автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КпАП України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України (а.с.30-31).
Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану постанову суду необгрунтованою та незаконною. Вказує на те, що суд першої інстанції не надав йому можливості бути присутнім при розгляді адміністративної справи та можливості надати пояснення, в результаті чого судом не було встановлено всіх обставин справи: чи дійсно мало місце адміністративне правопорушення; чи винен він особисто у вчиненні правопорушення; чи є достатні та допустимі докази вини.
Звертає увагу суду на те, що у вказаний у матеріалах справи день – 22.10.2025 року, особисто він не керував транспортним засобом «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відсутні також докази, що автомобіль перебував в русі.
Просить скасувати постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2025 року та постанови нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.36-37).
В поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що на момент винесення постанови він перебував на стаціонарному лікуванні, заяву про відкладення розгляду справи було подано до суду, однак її не було взято до уваги і справа розглянуто у його відсутності. Посилаючись на дані обставини, вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та просить їх поновити (а.с.42).
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.45) не з`явився. Від нього на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи не надходили. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності  ОСОБА_1 ,відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена 12.12.2025 року у його відсутності. 
Останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 22.12.2025 року. Проте, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав лише 09.01.2026 року, тобто з пропуском зазначеного терміну.
Місцем судом вжито всіх належних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать неодноразові клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у суді першої інстанції. 
Апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції підставно не прийнято до уваги клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, оскільки незважаючи на нібито перебування на стаціонарному лікуванні у КП «ВОКЛ», останній особисто подав зазначене клопотання до суду, що свідчить про його реальну можливість явки як до приміщення суду, так і в судове засідання.
Відповідно апеляційний судприходить до висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови відсутні з огляду на обізнаність ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду, а тому апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Посилання апелянта на той факт, що на його думку, причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги є поважною, не заслуговують на увагу, оскільки ч.2 ст.294 КпАП України визначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання. 
Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було відомо про час та місце слухання справи судом першої інстанції, в судове засідання апеляційного суду не з`явився для дачі пояснень по суті клопотання про поновлення процесуального строку, тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин, вказаних у вимогах клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, як таких, що можуть визнаватись поважними, а тому відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження. Відповідно апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
В поновленні строку особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у на подачу апеляційної скарги на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року щодо нього відмовити.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року повернути скаржнику.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду       Гапончук В.В.