Єдиний унікальний номер 341/1946/25 
Номер провадження 1-кп/341/79/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року        м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 08.09.2025 № 12025091140000182 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Більшівці, Івано-Франківської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, громадянин України, працюючого в ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на посаді столяра, неодруженого, не судимого, що перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений: ОСОБА_3 ,
захисник - адвокат ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,
в с т а н о в и в :
У грудні 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням та судом не встановлено, ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія, вирішив у протиправний спосіб придбати підроблений документ з метою його особистого використання.
Так, достовірно знаючи, що відповідно до вимог абзацу 1 п. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (надалі – Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 511 від 20.05.2009, посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, ОСОБА_3 , діючи всупереч встановленому порядку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно вступив за невстановлених слідством обставин та місці у злочинну змову з невстановленою особою і домовився з нею про виготовлення йому за грошову винагороду у сумі 14000,0 гривень посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «В» та «В1»
При цьому ОСОБА_3 , виступивши співучасником злочинних дій, та будучи об`єднаним з невстановленою слідством особою єдиним злочинним умислом на виготовлення підробленого посвідчення водія, діючи як співвиконавці, достовірно знаючи, що його паспортні дані та фотокартка будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документу – посвідчення водія на право керування транспортними засобами, у грудні 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням та судом не встановлено, надав невстановленій особі копію паспорта та свою фотокартку, тобто реалізував свою участь у підробленні офіційного документу та сприяв його підробленню.
Надалі невстановлена слідством особа за невстановлених слідством обставин та місці, виготовила ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане йому 05.12.2024 на право керування транспортними засобами категорій «В», та «В1» з терміном дії до 05.12.2026, та передала його ОСОБА_3 за грошову винагороду у розмірі 14000,00 гривень.
Після отримання підробленого посвідчення водія ОСОБА_3 у період з грудня 2024 року до 07.09.2025, усвідомлюючи, що порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував завідомо підроблений документ – посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 05.12.2024 категорії «В» та «В1» у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.
У вказаний день, 07.09.2025, на вул. Калуська у смт. Більшівці інспекторами СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) з метою перевірки документів зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «2108», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Під час перевірки документів ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, оскільки він не проходив курсів навчання, не здавав теоретичного та практичного іспитів і посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, пред`явив працівникам СРПП відділення поліції № 3 (м. Галич) завідомо підроблений документ – посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я 05.12.2024 на право керування транспортними засобами категорій «В» та «В1», чим використав підроблений документ, який за способами нанесення зображень та елементами захисту не відповідає посвідченням водія, що знаходяться в офіційному обігу.  
У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, зазначив, що за виготовлення посвідчення водія залатив 14000,0 грн, їздив автомобілем по польових дорогах, навчався їзди. В автошколі не навчався, розуміє, що вчинив неправильно та шкодує про свій поступок. Не заперечував проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.
Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право на керування транспортними засобами певних категорій, з метою його подальшого особистого використання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та використанні завідомо підробленого документу. 
Надані обвинуваченим в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи. 
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Призначаючи покарання обвинуваченому суд врахує, що він вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин; звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікувався стаціонарно, перебував на обліку з 01.01.2027 до 10.08.2017. Відповідно до висновку судово-психіатриного експерта № 366/2025 від 16.10.2025 підекспертний ОСОБА_3 на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій та на чаний час виявляє ознаки змішаного розладу особистості, стан компенсації, що згідно МКХ-10 F 61. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину так і на даний час, ОСОБА_3 перебував у стані, при якому був здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує; позитивно характеризується за місцем проживання; на цей час працює столярем у ДП «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат»; є учасником бойових дій.
Відповідно до досудової доповіді, дослідження інформації, що характеризує обвинуваченого за місцем його проживання, роботи, умов життєдіяльності, відносин у суспільстві, середній рівень ризику вчинених ним повторних кримінальних правопорушень, а також середній рівень небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на те, що виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби), до яких відносяться стосунки у суспільстві, у випадку прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України. Стосунки у суспільстві - підтримує кримінальні зв`язки або зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою. 
Під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 358, кримінального правопорушення-проступку за частиною 4 статті 358 КК України визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся, що судом визнається як обставина, що пом`якшує покарання.
Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. 
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.
Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.
З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Про щире каяття ОСОБА_3 свідчить його поведінка під час судового розгляду, коли він з`являвся в кожне судове засідання; виконував свої процесуальні обов`язки; надав суду покази та визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. 
Врахувавши характер кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 3 статті 358 КК України та у виді штрафу в межах санкції частини 4 статті 358 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При цьому, визначаючи розмір штрафу, суд враховує наявність пом`якшуючої покарання обставини (активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та щире каяття як відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині).
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи те, що відсутні обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , особу останнього, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, є учасником бойових дій, позитивну характеристику ОСОБА_3 за місцем його проживання, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати відповідно до частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 100, 124, 369, 370-374, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 
850 (вісімсот п`ятдесят)  грн.
На підставі частини першої статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, частини 1, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; пунктом 2 частини 3, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_3  на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.
Речовий доказ: посвідчення водія, яке знаходиться у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України - залишити на зберіганні у вказаній установі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

  Суддя	ОСОБА_6