ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 грудня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2117/25
Головуючий у першій інстанції – Діденко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1343/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.    
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В. 

сторони: 
заявник: ОСОБА_1 
заінтересовані особи:   
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
Міністерство оборони України

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Діденка А.О. від 06 червня 2025 року, місце ухвалення рішення м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 06 червня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, 

                         В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просила: встановити факт родинних відносин та визнати, що ” ОСОБА_2 ”, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ” ОСОБА_3 ”, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 31.05.2024 року, 22.11.1975 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_3 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ” ОСОБА_6 ”. У шлюбі у ОСОБА_7 та ОСОБА_3 народилися діти: син - ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.04.1979 року зазначено, що ” ОСОБА_3 ” та ” ОСОБА_7 ” є батьками ” ОСОБА_2 ”, ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , коли її сину не було ще навіть і року, її чоловік та батько її сина - ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .  ОСОБА_1 зазначала, що 23.01.1988 року вона уклала другий шлюб із ОСОБА_10 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ” ОСОБА_11 ”, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим 31.05.2024 року. 31.10.2006 року син ОСОБА_1 від першого шлюбу отримав картку фізичної особи - платника податків, в якій він був вказаний, як ” ОСОБА_2 ”, а 20.03.2019 року він отримав паспорт, в якому також вказаний, як ” ОСОБА_2 ”. У грудні 2023 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією його військового квитка серії НОМЕР_6 , виданим 13.12.2023 року. Сповіщенням сім`ї № 6 від 30.05.2024 року, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що її син, солдат ОСОБА_2 , 1979 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 14.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність під час виконання бойового завдання в місті Селидове Покровського району Донецької області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . За доводами ОСОБА_1 , 06.06.2024 року було видано свідоцтво про смерть її сина - ОСОБА_2 . Також в цей же день була видана довідка КП ”Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування” Чернігівської міської ради № 333 про те, що син ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 дійсно похований 05.06.2024 року на кладовищі ”Яцево” м. Чернігова. У витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 22.06.2024 року № 181 зазначено про те, що солдата ОСОБА_2 , старшого навідника 1 відділення взводу вогневої підтримки, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в н.п. Селидове, Донецької обл., від інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, осколкових поранень голови, тулуба і кінцівок, внаслідок ворожого ракетного обстрілу, на підставі Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у зв`язку із загибеллю, вважати виключеним з 29.05.2024 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_7 та всіх видів забезпечення і направити документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 ; загибель пов`язана із захистом Батьківщини, під час виконання обов`язків військової служби; одночасно в наказі наявне посилання на ОСОБА_1 , як матір ОСОБА_2 . Отримавши вищевказані документи, ОСОБА_1 як матір загиблого військовослужбовця, отримала право на надання пільг у встановленому Законом порядку, зокрема, грошові виплати, однак при подані документів з`ясувалось те, що прізвище її сина в документах вказано, як ” ОСОБА_6 ”, а прізвище його померлого батька, як ” ОСОБА_6 ”, що перешкоджає у визначенні (розподілу) часток одноразової грошової допомоги в повному обсязі. Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року № 12/д у пункті 27 зазначено, зокрема, наступне: ” ОСОБА_12 , 1952 р.н., - матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_8 від 06.06.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 22.11.2024 № 321/КЦ/12221. Згідно поданих на розгляд Комісії документах, наявні розбіжності між прізвищем загиблого військовослужбовця та прізвищем його батька, а саме, в свідоцтві про смерть (серія НОМЕР_4 від 31.04.2024) прізвище батька вказано ОСОБА_3 , тоді як загиблий - Райській. 3 огляду на викладене та з метою визначення (розподілу) часток одноразової грошової допомоги в повному обсязі, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання, в частині надання документів (рішення суду та/чи інших документів), які підтверджують (встановлюють) факт родинних відносин ОСОБА_3 із загиблим ОСОБА_2 ”. ОСОБА_1 вказувала, що як вбачається із вищевказаних документів, у прізвищах померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 першого чоловіка ОСОБА_1 - ” ОСОБА_3 ” та їх загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 сина ” ОСОБА_2 ” наявна розбіжність, яка впливає на можливість ОСОБА_1 отримати передбачені чинним законодавством України виплати у повному обсязі, про що вказано у витязі з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року № 12/д, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2025 року, з урахуванням ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.07.2025 року про виправлення описки у рішенні суду першої інстанції від 06.06.2025 року (а.с.124-126), заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року по справі №751/2117/25 у повному обсязі та ухвалити нове рішення на користь Міністерства оборони України. Також апелянт просить провести розподіл судових витрат та стягнути із ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 726 грн. 72 коп. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та наявні докази, задовольнивши заяву ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року підлягає скасуванню в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що за поданими документами неможливо встановити, чи є ОСОБА_3 за життя особою, яка була батьком ОСОБА_2 . Апелянт стверджує, що за поданими документами про місце реєстрації ОСОБА_3 за життя, неможливо встановити, що він проживав разом із ’’ ОСОБА_2 ’’, та вів з ним спільне господарство і мав взаємні права та обов`язки. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що ОСОБА_3 був за життя членом сім`ї загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ (посвідчення ”Член сім`ї загиблого” або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебував на його утриманні, відповідно до Закону України ”Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити, що ОСОБА_3 був батьком за життя ’’ ОСОБА_2 ’’. За доводами апелянта, оскільки відповідних підтверджень немає, то у ОСОБА_1 не може виникнути право на частку, яка повинна розподілитися рівними частками на всіх, хто має на неї право за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ щодо одноразової грошової допомоги, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168. Доводи апеляційної скарги вказують, що станом на даний час, відсутня інформація про те, що у загиблого батько є померлим, а за наявними документами - живий, і може претендувати на одноразову грошову допомогу, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168. За доводами апелянта, у прізвищах загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ та померлого ’’ ОСОБА_3 ’’ є різниця, яка не дає можливості встановити, що померлий був за життя рідним батьком ’’ ОСОБА_2 ’’. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів з органів державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджують факт родинних відносин, без яких неможливо підтвердити факт того, що ОСОБА_3 був рідним батьком ’’ ОСОБА_2 ’’, і такі документи відсутні у матеріалах справи, Доводи апеляційної скарги вказують, що є наявним тільки посилання ОСОБА_1 відносно того, що померлий ОСОБА_3 є рідним батьком загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’, але відповідних документів на підтвердження даного факту немає. Апелянт наголошує на необхідності залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що встановлення факту родинних відносин впливає на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’, а також у подальшому буде впливати на отримання одноразової грошової допомоги та пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України ”Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ”Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, оскільки ОСОБА_1 заявляє, що вона одна може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн., у зв`язку із тим, що інших претендентів на призначення та виплату одноразової грошової допомоги немає. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не надала суду підтверджуючих документів відносно того, що вона є єдиною особою, яка може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’. За доводами апелянта, у даній справі на отримання одноразової грошової допомоги можуть претендувати і інші особи за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ та його утриманці, у зв`язку з чим, дана справа не може розглядатися в порядку окремого провадження. За даних обставин, апелянт вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, повинна була бути залишена без розгляду. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини справи та наявні докази, задовольнивши заяву ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року підлягає скасуванню у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Міністерства оборони України, та залишити без змін обгрунтоване рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року.    

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Матієнко О.Б. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги. 

В  судовому  засіданні  апеляційного  суду  ОСОБА_1 , її представник - адвокат Великородна М.О. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу Міністерства оборони України, та залишити без змін обгрунтоване рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року. 

В судове засідання апеляційного суду представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_11 , належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно з копією свідоцтва про шлюб, 22.11.1975 року Виконавчим комітетом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження, ” ОСОБА_2 ” народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , його батьками є: ”отец - ОСОБА_3 , мать - ОСОБА_7 ” (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб 23.01.1988 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_11 , дружини - ОСОБА_11 (а.с.11).

31.10.2006 ОСОБА_2 отримав картку фізичної особи-платника податків,  в  якій  він  був  вказаний,  як  ” ОСОБА_2 ”,  а 20.03.2019 він отримав паспорт, в якому також вказаний, як ” ОСОБА_2 ” (а.с.12).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання управління адміністративних послуг ЧМР від 28.03.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Військовий квиток серії НОМЕР_6 виданий на ім`я ” ОСОБА_2 ” (а.с.14).

Сповіщенням сім`ї №6 від 30.05.2024 року, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що її син, солдат  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу по мобілізації 14.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність під час виконання бойового завдання в місті Селидове Покровського району Донецької області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Лікарське свідоцтво про смерть № 468с/142 від 01.06.2024 року видане на ” ОСОБА_2 ” (а.с.16).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

Згідно запису акту про народження №392 від 24.04.1979 року, зазначено: ” ОСОБА_2 ”, ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько: ’’ ОСОБА_3 ’’, матір: ’’ ОСОБА_7 ’’(а.с.91).

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1053-n від 24.07.2024 року, записи прізвища РАЙСЬКИЙ/РАЙСЬКА (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ; свідоцтво про шлюб, записи ОСОБА_3 , Райська/ ОСОБА_5 ; свідоцтво про шлюб, запис Райська/ ОСОБА_1 ) і РАЙСЬКІЙ (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_2 ; сповіщення сім`ї, запис ОСОБА_2 ) та записи РАЙСКИЙ/РАЙСКАЯ (свідоцтво про народження, записи ОСОБА_2 , отец ОСОБА_3 , мать ОСОБА_7 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.20).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року, задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1, п. 5 ч. 2 статті 293, ч.1, ч.2 статті 315, ч.1 статті 318 ЦПК України, п.7, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”, а також врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у cправі № 560/17953/21. Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції встановив, що заявнику ОСОБА_1 встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідно для виникнення особистого майнового права - отримання належних виплат, у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 . Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 06.06.2025 року вказав, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим статтею 318 ЦПК України, оскільки у ній зазначено, який факт просить встановити заявник та з якою метою; вказані причини неможливості одержання документів, які посвідчують цей факт; зазначено докази, які цей факт підтверджують. Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 до заяви долучено належні, допустимі та достовірні докази - письмові, достатні для висновку про обґрунтованість та доведеність її вимоги про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . За даних обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно для виникнення особистого майнового права - отримання належних виплат у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 на підтвердження факту родинних відносин надано суду належні, допустимі та достовірні докази, достатні для висновку про обґрунтованість її заяви, приймаючи до уваги ту обставину, що в інший спосіб ОСОБА_1 не може підтвердити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у справі підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин. При цьому, судом першої інстанції відхилено твердження представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України відносно того, що встановлення факту в даному випадку пов`язано із наступним вирішенням спору про право, оскільки як вказав суд першої інстанції, Верховний Суд у своїх правових позиціях чітко зазначив порядок розгляду справ вказаної категорії. Суд першої інстанції констатував, що спір з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час відсутній. Судом першої інстанції також не прийнято до уваги аргументи заінтересованої особи щодо відсутності доказів спільного проживання та перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 , як такі, що очевидно не мають відношення до даного провадження.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив вимоги заяви ОСОБА_1 , дослідивши при цьому не в повному обсязі всі обставини справи та наявні докази, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції  від  06.06.2025  року,  оскільки  вказані  доводи  апеляційної скарги  не  знайшли  свого  підтвердження  в  ході  апеляційного  розгляду даної справи.  

В доводах апеляційної скарги апелянт Міністерство оборони України зазначає, що за поданими документами неможливо встановити, чи є ОСОБА_3 за життя особою, яка була батьком ОСОБА_2 . Апелянт стверджує, що за поданими документами про місце реєстрації ОСОБА_3 за життя, неможливо встановити, що він проживав разом із ’’ ОСОБА_2 ’’, та вів з ним спільне господарство і мав взаємні права та обов`язки. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що ОСОБА_3 був за життя членом сім`ї загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ (посвідчення ”Член сім`ї загиблого” або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебував на його утриманні, відповідно до Закону України ”Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити, що ОСОБА_3 був батьком за життя ’’ ОСОБА_2 ’’. За доводами апелянта, оскільки відповідних підтверджень немає, то у ОСОБА_1 не може виникнути право на частку, яка повинна розподілитися рівними частками на всіх, хто має на неї право за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ щодо одноразової грошової допомоги, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168. Доводи апеляційної скарги вказують, що станом на даний час, відсутня інформація про те, що у загиблого батько є померлим, а за наявними документами - живий, і може претендувати на одноразову грошову допомогу, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168. За доводами апелянта, у прізвищах загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ та померлого ’’ ОСОБА_3 ’’ є різниця, яка не дає можливості встановити, що померлий був за життя рідним батьком ’’ ОСОБА_2 ’’. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів з органів державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджують факт родинних відносин, без яких неможливо підтвердити факт того, що ОСОБА_3 був рідним батьком ’’ ОСОБА_2 ’’, і такі документи відсутні у матеріалах справи, Доводи апеляційної скарги вказують, що є наявним тільки посилання ОСОБА_1 відносно того, що померлий ОСОБА_3 є рідним батьком загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’, але відповідних документів на підтвердження даного факту немає. Апелянт наголошує на необхідності залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що встановлення факту родинних відносин впливає на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’, а також у подальшому буде впливати на отримання одноразової грошової допомоги та пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України ”Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ”Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, оскільки ОСОБА_1 заявляє, що вона одна може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн., у зв`язку із тим, що інших претендентів на призначення та виплату одноразової грошової допомоги немає. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не надала суду підтверджуючих документів відносно того, що вона є єдиною особою, яка може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’. За доводами апелянта, у даній справі на отримання одноразової грошової допомоги можуть претендувати і інші особи за загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ та його утриманці, у зв`язку з чим, дана справа не може розглядатися в порядку окремого провадження. За даних обставин, апелянт вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, повинна була бути залишена без розгляду. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини справи та наявні докази, задовольнивши заяву ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року підлягає скасуванню у повному обсязі.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.   

Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За приписами статей: 3, 4 ЦПК України, захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

За змістом положень статей: 2, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 статті 16 ЦК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 статті 293 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

Справи про встановлення факту родинних відносин із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, і він не є вичерпним.

Зокрема, згідно з п.1 ч.1, ч.2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17.06.2024 року у справі №753/21178/21, провадження №61-15630св23). 

У     постанові     від     10.04.2019     року     у     справі      №320/948/18, провадження №14-567цс18, Велика Палата Верховного Суду сформулювала наступний висновок: ”… В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. 
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.”

Подібні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10.04.2019 у справі №320/948/18, провадження №14-567цс18, від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, провадження №11-150апп23. 

У справі, яка переглядається апеляційним судом, в обґрунтування вимог поданої заяви про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 вказувала, що отримавши документи про загибель сина, вона, як матір загиблого військовослужбовця, отримала право на надання пільг у встановленому Законом порядку, зокрема, грошові виплати. За доводами ОСОБА_1 , при поданні документів з`ясувалось, що прізвище її сина у документах вказано, як ” ОСОБА_6 ”, а прізвище його померлого батька, як ” ОСОБА_6 ”, що впливає на можливість ОСОБА_1 отримати передбачені чинним законодавством України виплати у повному обсязі, про що зазначено у витязі із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року № 12/д. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ч.4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 22.11.1975 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 (а.с.8). 

Згідно копії свідоцтва про народження, ” ОСОБА_2 ” народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , його батьками вказані: ”отец - ОСОБА_3 , мать - ОСОБА_7 ” (а.с.9). Згідно запису акту про народження №392 від 24.04.1979 року, зазначено: ” ОСОБА_2 ”, ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько: ’’ ОСОБА_3 ’’, матір: ’’ ОСОБА_7 ’’(а.с.91).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

У подальшому, 23.01.1988 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_11 , дружини - ОСОБА_11 (а.с.11).

31.10.2006 ОСОБА_2 отримав картку фізичної особи-платника податків,  в  якій  він  був  вказаний,  як ” ОСОБА_2 ”, а  20.03.2019 він отримав паспорт, в якому також вказаний, як ” ОСОБА_2 ” (а.с.12).

Сповіщенням сім`ї №6 від 30.05.2024 року, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що її син, солдат  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу по мобілізації 14.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , відданий  військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність під час виконання бойового завдання в місті Селидове Покровського району Донецької області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15)

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1053-n від 24.07.2024 року, записи прізвища РАЙСЬКИЙ/РАЙСЬКА (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ; свідоцтво про шлюб, записи ОСОБА_3 , Райська/ ОСОБА_5 ; свідоцтво про шлюб, запис Райська/ ОСОБА_1 ) і РАЙСЬКІЙ (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_2 ; сповіщення сім`ї, запис ОСОБА_2 ) та записи РАЙСКИЙ/РАЙСКАЯ (свідоцтво про народження, записи ОСОБА_2 , отец ОСОБА_3 , мать ОСОБА_7 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.20).

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що дана заява відповідає вимогам, встановленим статтею 318 ЦПК України, оскільки у ній зазначено, який факт просить встановити ОСОБА_1 та з якою метою; вказані причини неможливості одержання документів, які посвідчують цей факт; зазначено докази, які даний факт підтверджують. При цьому, ОСОБА_1 до заяви долучено належні, допустимі та достовірні докази - письмові, достатні для висновку про обґрунтованість та доведеність її вимоги про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Судом встановлено, що ОСОБА_1 встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно для виникнення особистого майнового права - отримання належних виплат у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 , при цьому, ОСОБА_1 на підтвердження факту родинних відносин надано суду належні, допустимі та достовірні докази, достатні для висновку про обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 . Приймаючи до уваги ту обставину, що в інший спосіб ОСОБА_1 не може підтвердити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки у даній справі наявний спір про право, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року, виходячи із наступного. 

Згідно приписів ч.1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч.2 статті 293 ЦПК України).

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Поняття ”юридичного спору” має тлумачитися широко, виходячи із підходу Європейського Суду з прав людини до тлумачення поняття ”спір про право” (п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський Суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поняття ”спору про право” має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2020 року у справі №302/991/19 вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане із наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заявник ОСОБА_1 вказувала, що встановлення факту родинних відносин та визнання, що ” ОСОБА_2 ”, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ” ОСОБА_3 ”, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідно їй, як матері загиблого військовослужбовця, для реалізації своїх прав на отримання пільг та соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством України, зокрема, отримання грошової допомоги, передбаченої сім`ям загиблих осіб, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України ”Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 року № 168. При цьому, в якості заінтересованих осіб у справі ОСОБА_1 зазначила ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.

Таким чином, встановлення факту родинних відносин у даному випадку не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 318 ЦПК України, вказала мету, для якої необхідно встановити факт родинних відносин, причини неможливості одержання або відновлення документів, які посвідчують цей факт, докази, які його підтверджують, що автоматично спір не породжує. При цьому, ОСОБА_1 не заявляє вимог майнового характеру та не обґрунтовує свою заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками встановлення факту родинних відносин та визнання, що ” ОСОБА_2 ”, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ” ОСОБА_3 ”, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апелянт в доводах апеляційної скарги не наводить аргументів на підтвердження доводів про існування між учасниками справи спору про право, зокрема, не зазначає, що ОСОБА_1 не має права на отримання допомоги, як матір загиблого військовослужбовця або не підтвердила родинні відносини між її загиблим сином ОСОБА_2 та померлим колишнім чоловіком ОСОБА_3 , тощо. 

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи Міністерства оборони України відносно того, що встановлення факту родинних відносин, у даному випадку, пов`язано із наступним вирішенням спору про право. При цьому, суд першої інстанції констатував, що спір з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця, у контексті даної справи, на теперішній час відсутній. 

Апеляційний суд вважає, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року доводи апеляційної скарги відносно того, що за поданими документами про місце реєстрації ОСОБА_3 за життя, неможливо встановити, що він проживав разом із ОСОБА_2 , і вів з ним спільне господарство та мав взаємні права і  обов`язки. Оскільки судом першої інстанції надано вмотивовану оцінку даним доводам та обґрунтовано зазначено з даного приводу, що вказані обставини не є предметом розгляду у даній справі.  

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що за поданими документами неможливо встановити: чи є ОСОБА_3 за життя особою, яка була батьком ’’ ОСОБА_2 ’’; що ОСОБА_3 був за життя членом сім`ї загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ або перебував на його утриманні; що у прізвищах загиблого ’’ ОСОБА_2 ’’ та померлого ОСОБА_3 є різниця, яка не дає можливості встановити, що померлий був за життя рідним батьком ’’ ОСОБА_2 ’’, а також доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не надала підтверджуючих документів з органів державної реєстрації актів цивільного стану, які підтверджують факт родинних відносин, без яких неможливо підтвердити факт того, що ОСОБА_3 був рідним батьком ’’ ОСОБА_2 ’’, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року. Оскільки саме різниця в прізвищах померлого чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і їх спільного загиблого сина, а також неможливість у зв`язку з цим отримати відповідні документи у позасудовому порядку, і є підставою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту, а саме, встановлення факту родинних відносин. 

Доводи апеляційної скарги відносно того, що у даній справі на отримання одноразової грошової допомоги можуть претендувати також інші особи, крім ОСОБА_1 , є припущенням. Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дана справа безпосередньо стосується вирішення питання встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, яке за правилами цивільного судочинства розглядається у окремому провадженні, і при цьому, питання встановлення кола осіб та встановлення наявності чи відсутності у них права на грошову допомогу в межах даної цивільної справи не вирішуються. Потенційно заінтересовані особи були зазначені заявником ОСОБА_1 у заяві про встановлення юридичного факту та залучені до участі у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту родинних відносин. 

У контексті приписів норм Закону, які регламентують дані правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовано прийняв до уваги положеннями ч.1, п.5 ч.2 статті 293, ч.1, ч.2 статті 315, ч.1 статті 318 ЦПК України, п.7, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”, а також врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у cправі № 560/17953/21. Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 06.06.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідно для виникнення особистого майнового права - отримання належних виплат, у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 . При цьому, судом першої інстанції встановлено, що заява ОСОБА_1 відповідає вимогам статті 318 ЦПК України, оскільки у ній зазначено, який факт просить встановити заявник та з якою метою; вказані причини неможливості одержання документів, які посвідчують цей факт; зазначено докази, які даний факт підтверджують. Крім того, ОСОБА_1 до поданої заяви долучено належні, допустимі та достовірні докази - письмові, достатні для висновку про обґрунтованість та доведеність її вимоги про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проаналізувавши наявні докази у справі у їх сукупності та норми права, які регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, підлягає задоволенню. При цьому, як зазначено судом першої інстанції, задоволення поданої заяви має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації нею своїх прав, як матері загиблого військовослужбовця, та отримання соціальних гарантій, згідно із чинним законодавством України. В іншому, окрім судового, порядку встановити вказаний вище факт, ОСОБА_1 не має можливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних вище висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06.06.2025 року, оскільки дані висновки суду першої інстанції узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та нормами права, які регламентують дані правовідносини.     

За наведених вище обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Міністерства оборони України, необхідно залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2025 року, необхідно залишити без змін.  

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                      
                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06 червня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: