Справа №345/6194/25 
Провадження № 2/345/699/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
29.01.2026 р. м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Сухарник І.І.
за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
встановив: 
Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 у розмірі 30788,04 грн, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору. 
Позов мотивує тим, що ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) 03.02.2024 р. уклали Кредитний договір (оферти) № 03.02.2024-100001698. Відповідно до умов кредитного договору № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 р («Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах : Дата надання/видачі кредиту - 03/02/2024; Сума Кредиту: 13000,00 грн.; Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання.; Дата повернення (виплати) кредиту - 21.06.2024; Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі – "черговий період").; Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.; Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.; Неустойка: 130,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до Договору від 03.02.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 13000 грн на строк зазначений в умовах кредитного договору, ОСОБА_1 03.02.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 13000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 30788,04 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12989,64 грн, по процентам в розмірі 14548,40 грн, по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3250,00 грн чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Разом з тим Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2800,18 грн. оплачено 15.02.2024р.; 2800,18 грн. оплачено 01.03.2024р.; При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат.
Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути з відповідача дану суму, а також судові витрати.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
Оскільки у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов, то заочним рішенням від 12.12.2025 (о 08:10 год)позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 року розмірі 27538,04 грн, в тому числі: борг за тілом кредиту 12989,64 грн, проценти за користування кредитом 14548,40 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2166,86 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Пізніше в цей же день 12.12.2025 судом було отримано від відповідача відзив на позовну заяву, в якому зазначена його позиція по справі. Відповідач заперечив проти позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» у повному обсязі. Відповідач зазначив, що: він є військовослужбовцем, перебуває на службі з 25.03.2024 року; згідно із законом військовослужбовцям не можуть нараховуватися штрафи, пеня чи інші санкції під час воєнного стану; нарахування штрафів і пені є незаконним; позивач не довів реальний розмір боргу. Відповідач просив суд: врахувати складні обставини військової служби; відмовити у задоволенні позовних вимог; скасувати всі штрафи та пеню; зобов`язати позивача надати повний розрахунок боргу. 
17.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 12.12.2025 та просив його скасувати, посилаючись на те, що у встановлений ухвалою суду строк ним було подано відзив на позовну заяву через систему «Електронний суд», а також додано докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме документи, що підтверджують його статус військовослужбовця та учасника бойових дій. ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом з 25 березня 2024 року, що безпосередньо впливає на правову оцінку спірних правовідносин та застосування норм законодавства щодо заборони нарахування штрафних санкцій та інших платежів у період дії воєнного стану. Суд, ухвалюючи заочне рішення, дійшов помилкового висновку про неподання відповідачем відзиву, у зв`язку з чим не були враховані подані ним заперечення та докази. ОСОБА_1 зазначає, що судом порушено його право на захист, гарантоване статтями 43 та 49 ЦПК України. Також ОСОБА_1 зазначив, що ним вживалися заходи, спрямовані на мирне врегулювання спору, зокрема він пропонував кредитору сплату тіла кредиту в розстрочку, однак ці обставини судом не були враховані. Відповідно до статей 287–288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо суд не врахував подані відповідачем докази та заперечення. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд скасувати заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2025 року у справі № 345/6194/25 та долучити до матеріалів справи поданий відзив та докази, подані через систему «Електронний суд».
Ухвалою від 06.01.2026 скасовано заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.12.2025, яке ухвалено по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін. 
В судове засідання представник позивача не зявилася, однак в позовній заяві просила суд проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, однак 29.12.2026 подав суду письмові додаткові пояснення, в яких зазначив, що він проходить військову службу за контрактом з 25 березня 2024 року та на момент призначеного судового засідання перебуває в районі виконання бойових (службових) завдань, у зв`язку з чим не має фізичної можливості прибути до суду або взяти участь у судовому засіданні особисто. Просив суд розглянути справу за його відсутності, на підставі поданого ним відзиву, заяви про перегляд заочного рішення та наданих доказів. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечує.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) 03.02.2024 р. уклали Кредитний договір (оферти) № 03.02.2024-100001698. 
Відповідно до умов кредитного договору № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 («Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
-Дата надання/видачі кредиту - 03/02/2024;
-Сума Кредиту: 13000,00 грн.;
-Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання;
-Дата повернення (виплати) кредиту - 21.06.2024; 
-Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі – "черговий період").;
-Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.;
-Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку.;
-Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.; 
-Неустойка: 130,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно п. 3.1. кредитного Договору (оферти) Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. передбачено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41XX-XXXX-8345.
Згідно пункту 9.1. Договору (оферти) у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Позичальником документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий – 0975077365. Позичальник ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 03.02.2024 року підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, а отже ним акцептовано умови Договору. Кожна сторінка договору була підписана вищезазначеним ідентифікатором. 
03.02.2024 року ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на банківську картку НОМЕР_1 кошти в сумі 13000,00 грн на виконання кредитного договору № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 року. Такий номер картки зазначено позичальником в заявці кредитного договору. 
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 року утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 30788,04 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12989,64 грн, по процентам в розмірі 14548,40 грн, по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 3250,00 грн. Також позивач зазначає, що відповідачем була проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2800,18 грн. оплачено 15.02.2024р.; 2800,18 грн. оплачено 01.03.2024р. (відповідач не заперечує факт проведення таких оплат). При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат.
Таким чином, розрахунки згідно кредитного договору наступні:
03.02.2024 відповідач отримав кредитні кошти 13000,00 грн.
За період з 03.02.2024 по 14.02.2024 (12 днів) нараховано відсотків: 13000,00 * 1% * 12 днів = 1560,00 грн.
15.02.2024 відповідачем оплачено: 2800,18 грн (1950,00 грн комісії та 850,18 грн відсотків); залишок неоплачених відсотків – 709,82 грн.
За період з 15.02.2024 по 01.03.2024 (16 днів) нараховано відсотків: 13000,00 * 1% * 16 днів = 2080,00 грн.
01.03.2024 відповідачем оплачено: 2800,18 грн (2789,82 грн відсотків та 10,36 грн тіла кредиту); залишок несплаченого тіла кредиту – 12989,64 грн.
За період з 02.03.2024 по 21.06.2024 (112 днів) нараховано відсотків: 12989,64 * 1% * 112 днів = 14548,40 грн.
Дослідивши нарахування відсотків по кредитному договору, суд приходить до висновку, що відсотки було нараховано у відповідності до умов договору, зокрема в межах строку кредитування (140 днів з 03.02.2024 по 21.06.2024) та за відсотковою ставкою, передбаченою в договорі (1% в день).
Перебування відповідача на військовій службі не звільняє його від нарахування відсотків по кредиту.
Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати тіла кредиту та відсотків у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. 
За правилами статей 525,526,527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Позивач серед іншого просить стягнути неустойку, але, відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 3250,00 грн за невиконання грошового зобов`язання за період 2024-2025 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. 
З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 року, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним (що підтверджується наданими позивачем доказами), внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 12989,64 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 14548,40 грн, а всього у сумі 27538,04 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 30788,04 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 27538,04 грн (89,44%). А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2166,86 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; жителя АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 03.02.2024-100001698 від 03.02.2024 року розмірі 27538,04 грн, в тому числі: борг за тілом кредиту 12989,64 грн, проценти за користування кредитом 14548,40 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2166,86 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Головуючий