Справа № 274/7652/25 Провадження № 2/0274/965/26  	

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.26 р.	м. Бердичів	

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі – Суд), за участю секретаря судового засідання Руденченко В.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовом	ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 	
до	ОСОБА_3 ,	
за участю 	Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,	
про	позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить:
– позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
– встановити опіку над малолітньою ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити його її опікуном;
– стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є дідом дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку батька. Батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . З моменту смерті матері дитина періодично проживала у сім`ї баби з боку матері – ОСОБА_6 в м. Житомирі. Батько дитини зловживав алкогольними напоями та наркотичними препаратами, ніде не працював, життям та здоров`ям дитини взагалі не цікавився. До школи у перший клас дитина пішла в м. Бердичеві, та з того часу більшість часу перебувала у ОСОБА_1 , а на канікули відвідувала – ОСОБА_6 . У 2022 р. ОСОБА_3 виїхав до Республіки Польща, запевнив, що став на шлях виправлення та наполягав на тому, що хоче забрати дочку до себе, після чого ОСОБА_7 поїхала до нього у Республіку Польщу. Наприкінці вересня 2022 р. дитина повернулася в Україну до своєї баби ОСОБА_8 , тому що не змогла проживати разом зі своїм батьком, оскільки він вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями та наркотичними препаратами. З того часу вихованням та розвитком дитини займалася ОСОБА_6 , проте остання померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . З моменту смерті баби дитина проживає з дідом – ОСОБА_1 та його дружиною – ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини з моменту смерті матері дитини. 
ОСОБА_3 своє позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.09.2025 р. (а. с. 17).
Мати дитини – ОСОБА_5 , яка є дочкою ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.06.1989 р., свідоцтвом про шлюб від 16.11.2005 р., свідоцтвом про смерть від 29.12.2024 р. (а. с. 19, 16, 18).
Баба дитини – ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.07.2025 р. (а. с. 20).
ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.11.1985 р. (а. с. 15).
Дитина – ОСОБА_4 , з 08.07.2025 р. проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_9 , що підтверджується актами від 28.07.2025 р. про фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , складеними головою ОСОБА_10 , витягом з Державного реєстру речових прав від 22.07.2025 р. та свідоцтвом про шлюб від 21.02.2006 р. (а. с. 14, 21, 22, 24).
З характеристики б/д ОСОБА_4 , виданої Ліцеєм № 30 м. Житомира, вбачається, що батько дитини протягом двох років не зв`язувався з класним керівником, про успіхи дитини не дізнавався, а баба – ОСОБА_8 , приділяла увагу навчанню і вихованню онуки, підтримувала тісний контакт з вчителем (а. с. 25).
З характеристики б/д ОСОБА_4 , виданої Ліцеєм № 10 м. Бердичева Житомирської області, випливає, що вона навчалася в початкових класах з 01.09.2019 р. по 31.06.2023 р., протягом цих років батько не відвідав жодних батьківських зборів, в житті класу та школи не приймав ніякої участі, навчанням дитини не цікавився. За час проживання в баби ОСОБА_6 у м. Житомирі та в діда ОСОБА_1 у с. Великі Низгірці,стан дитини помітно покращився, вона стала більш спокійною, життєрадісною, охоче спілкувалася з дітьми, проявляла активність у навчанні та досягла помітно кращих результатів (а. с. 26)
З консультативного висновку від 09.08.2025 р. лікаря-психолога Медичного центру "Малятко" ОСОБА_11 вбачається, що психологічний стан ОСОБА_4 загалом відповідає нормі за умови відсутності контактів з батьком, взаємодія з яким супроводжується підвищеною тривожністю, емоційним напруженням, страхом, що може приводити до погіршення психологічного благополуччя та створювати ризик емоційної дезадаптації (а. с. 27).
Наказом від 01.10.2025 р. № 31 Служби у справах дітей Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області тимчасово влаштовано ОСОБА_4 в сім`ю діда – ОСОБА_1 (а. с. 23).
У висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , затвердженому рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 15.12.2022 р. № 404, зазначено, що, зокрема, під час бесіди ОСОБА_4 пояснила, що не заперечує, щоб батька позбавили батьківських прав, оскільки він постійно вживає алкоголь, поводить себе не адекватно, вчиняє сварки та кричить, через таку поведінку батька вона змушена була залишити Польщу та переїхати проживати до баби, де навчалася в ліцеї № 30 м. Житомира. Працівниками міської служби у справах дітей 08.12.2025 р. було проведено телефонну розмову з ОСОБА_3 , який пояснив, що проживає в Польщі, йому відомо, що ОСОБА_1 звернувся з позовом про позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 , він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки він без роботи і не може її забезпечувати, та погодився вийти на зв`язок під час розгляду питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Під час повторної розмови 09.12.2025 р. він повідомив, що проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 , і на засіданні комісії на зв`язок не вийде (а. с. 65 – 67).
.У вказаному висновку Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що  ОСОБА_3  тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, а саме – не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Частинами першою – третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських права відносно дочки – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому Суд вважає за необхідне роз`яснити, що батьківські права ОСОБА_3 можуть бути поновлені у порядку та за наявності підстав, наведених у статті 169 Сімейного кодексу України (Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина).
Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України "Про охорону дитинства" діти, позбавлені батьківського піклування, – діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.
Таким чином ОСОБА_4 є дитиною, позбавленою батьківського піклування.
Статтею 243 Сімейного кодексу України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування – над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною третьою статті 60 Цивільного кодексу України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Тобто над ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , має бути встановлено опіку як над дитиною, позбавленою батьківського піклування.
Статтею 244 Сімейного кодексу України встановлено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.
Службою у справах дітей Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області надано подання від 12.12.2025 р. № 126 про можливість громадянина ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , виконувати обов`язки опікуна (піклувальника) над неповнолітньою ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у родинних відносинах з дитиною ОСОБА_4 – є її дідом (а. с. 80).
З характеристики ОСОБА_1 , наданої головою СОТ "Садівник" ОСОБА_12 , вбачається, що він зарекомендував себе з позитивного боку, у побуті охайний, уважний до сусідів, конфліктних ситуацій не створює, користується повагою серед мешканців садового товариства; сімейні стосунки доброзичливі, до виконання батьківських (опікунських) обов`язків ставиться відповідально, до онучки ОСОБА_4 виявляє турботу, забезпечує належні умови для проживання, навчання та розвитку, шкідливих звичок не має, веде здоровий спосіб життя, до праці ставиться сумлінно, характеризується як порядна, врівноважена та чесна людина (а. с. 30).
Докази існування обставин, які у відповідності до статті 64 Цивільного кодексу України та статті 212 Сімейного кодексу України перешкоджають ОСОБА_1 бути опікуном ОСОБА_4 матеріали справи не містять.
Зважаючи на викладені вище обставини та наведені норми законодавства України суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про призначення його опікуном ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає задоволенню з урахуванням змісту статті 60 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 180, частини другої статті 166 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Таким чином ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою доньку – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття.
Згідно з частинами першою – третьою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких Суд може встановити певні обставини щодо ОСОБА_3 , які мають враховуватись при визначення розміру аліментів, зокрема, його стан здоров`я та матеріальне становище, наявність в нього на даний час будь-яких утриманців (інших дітей, непрацездатної дружини, батьків тощо) тощо.
Суд приймає до уваги те, що за загальним правилом, яке випливає зі змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України (той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину), розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів.
Зважаючи на звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), з урахування того, що ОСОБА_3 проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій частці заробітку (доходу).
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , при цьому аліменти присуджуються від 04.11.2025 р. 
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 – 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.
2. Позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3. Встановити опіку над ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити її опікуном ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 .
4. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від 04.11.2025 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
6. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          В.В. Корбут