Справа № 367/13046/25
Провадження №2/367/2999/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

08 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі
судді     Карабаза Н.Ф.,
за участю секретаря    Зайцевої А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши, що 15.03.2021 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту. 15.03.2021 відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75 000рн.; тип кредитної карти: Картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 40,8%; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% . Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії - 08/23, тип - Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості у зв`язку з чим станом на 12.10.2025 має заборгованість 74256,41 грн., в тому числі 62764,42 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 11511,99 грн. – заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2021 у розмірі 74256,41 грн., що складається із 62764,42 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 11511,99 грн. – заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір у розмірі 2422,40грн.
Представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Мартинюк М.Р. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що сторона відповідача зазначає, що долучена позивачем до позову заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року, яка нібито підтверджує укладення договору в розумінні ст. 633, 634, 1054 ЦК України не є кредитним договором, заявою про приєднання до кредитного договору та складена з порушенням ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року викладена на 20 аркушах і підпис відповідачки знаходиться на окремому листі без продовження тексту договору, що вбачає підписання відповідачкою окремого листа, а не заяви від 15.03.2021 року, що означає не ознайомлення відповідача з умовами заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Не надано доказів того, які саме умови кредитування діяли та були розміщені на вебсайті банку та з якими ознайомився та погодився відповідач, як і не надано тарифів банку, про які зазначено в заяві від 15.03.2021 року та в розрахунку заборгованості. Також в заяві відсутнє повідомлення про видачу другого екземпляру відповідачу. Незрозумілим є те, яку саме платіжну картку, з якими встановленими тарифами та якими умовами кредитування, було отримано відповідачем. У паспорт споживчого кредиту від 15.03.2021 року позивачем не визначено вид платіжної картки, що видана, ліміт кредитної картки, а саме суму бажаного кредитного ліміту (лише зазначається 7 типів лімітів за 7-ма кредитними картками), що впливає на розмір відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, а отже не розмір та наявність заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.03.2021, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою вбачається, що позивач пред`явив позовну вимогу щодо стягнення саме відсотків за договором, що потребує ретельного дослідження саме порядку та способу здійснення розрахунку заборгованості та відповідності нарахованих відсотків тарифікації, зазначеній у паспорті споживчого кредиту. Позивачем не надано докази, що умови, зазначені в заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року, відповідали визначеним ПАТ КБ «ПриватБанк» затвердженим розпорядчим документом ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовам та правилам надання банківських послуг» станом на 15.03.2021 року і не були змінені в період з 15.03.2021 року по дату пред`явлення позову. Матеріали справи не містять підтвердження, що саме «Умови та правили надання банківських послуг» розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву від 15.03.2021 року. А тому, до спірних правовідносин, не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Наведена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2010 року у справі № 342/180/17 та згідно норм ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню судами. Крім того, не може бути доказом укладення кредитного договору, підписання відповідачкою паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою 15.03.2021 року, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова ВС від 23.05.2022 у справі №393/126/20). Крім того, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 15.03.2021 року містить зауваження про те, що інформація зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальним лише до 30.03.2021 року. Сторона відповідача окремо наголошує, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а також паспорті споживчого кредиту не вказано, що відповідачці видано саме кредитну картку «Універсальна GOLD» з кредитним лімітом 75000 грн. (п.1.2 Заяви) та процентною ставкою 40,8% (п.1.3 Заяви), процентами від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5 Заяви). Також паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка надана позичальнику до укладення договору та втратила чинність 30.03.2021 року, а матеріали справи не містять відомостей, які саме зі зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. З представленої банком виписки № б/н за період з 01.04.2021 по 12.10.2025 p.p. за рахунком вбачається, що позивачем у різні періоди неправомірно було списано відсотки за використання кредитного ліміту на загальну суму 31 271,75 грн. із застосуванням при цьому різної процентної ставка, а саме 3,4% та 1,7%, яка а ні в паспорті споживчого кредиту, ані в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, не зазначена. Представлена банком виписка № б/н за період з 01.04.2021 по 12.10.2025 р.р надана позивачем до позовної заяви є неналежним доказом, виписка за договором № б/н не містить ані номеру рахунку, відкритого Відповідачкою, ані строку дії карти, відсутній також тип карти. А тому, оскільки позивачем не надано доказів про зміну умов договору та того, в якій саме редакції договору була підписана заява від 15.03.2021 року, та доказів того, яка саме кредитна карта видана відповідачці, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними і в задоволенні позову слід відмовити. Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками. Позивач у позовні заяві просить стягнути з Відповідача 11511,99 гривень заборгованості за простроченими відсотками. Враховуючи, що 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни де законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, нараховані відсотки за період з 24 лютого 2022 року по 16 жовтня 2024 року, не підлягають стягненню. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Представник позивача надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити. 
Відповідач – ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. В поданому відзиві на позовну заяву представник відповідачки просить суд розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 15.03.2021 року ОСОБА_1 власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (клієнт ОСОБА_1 , кредитодавець АТ КБ «ПриватБанк») . 
Підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач підтвердила свою згоду на те, що приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг зазначено, що відповідач підписанням даної заяви підтверджує, що Банком надано йому інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 10).
Примірник цієї Заяви направлявся в особистий акаунт клієнта у системі «Приват 24» (п. 12).
Згідно п. 1.2. заяви основні умови кредитування: тип кредиту: відновлювана кредитна лінія; сума/ліміт кредиту: розмір кредитного ліміту не перевищує: 50 000 грн. для карт «Універсальна», 75 000 грн. для карт «Універсальна GOLD»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту: споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом. 
Згідно п. 1.3. заяви інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача: процентна ставка, відсотків річних: 42,0% - для карт «Універсальна» та 40,8% для карт «Універсальна GOLD»; тип процентної ставки: фіксована; реальна річна процентна ставка, відсотків річних: - за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду 0 % - для карт Універсальна, 1.2 % - для карт Універсальна Gold; - за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредиту мінімальними щомісячними платежами 51,09 % - для карт Універсальна 51,76 % - для карт Універсальна Gold.
В заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг також міститься загальна інформація щодо наслідків прострочення виконання та невиконання зобов`язань, залежно від виду картки. В розділі 2 Істотні та інші умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» міститься інформація для кредитів «Оплата частинами» та/або «Миттєва розстрочка» та/або «Миттєва розстрочка. Акційна» - безготівковим шляхом. Для кредиту «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» - готівкою (у банкоматі) або безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок Клієнта) Строк — в день укладення угоди.
В преамбулі заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема. 2.1.1.1.1. зазначено, що на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг AT КБ «ПРИВАТБАНК» Клієнт приєднується до цих Умов та Правил (далі - Умови або Договір). Паспорт споживчого кредиту та Тарифи Банку (далі - Тарифи) є невід`ємною частиною цього Договору. Перелік кредитних карток, на які Банк встановлює кредитні ліміти: карта “Універсальна”, карта “Універсальна Gold”, Преміальні картки: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature. Цей перелік може змінюватися та доповнюватися на розсуд Банку. 
Крім того, в преамбулі заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, зазначена інформація щодо розміру кредитного ліміту, умов отримання, повернення, нарахування відсотків та інших платежів, - по всіх типах карток: карта “Універсальна”, карта “Універсальна Gold”, Преміальні картки: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.
Також позивачем подано підписану 15.03.2021 року ОСОБА_1 власноруч на планшеті, інформацію про умови кредитування, як зазначає позивач Споживчий паспорт, що містить загальну інформацію про кредитодавця та основні умови кредитування по різних типах кредитного продукту: карта “Універсальна”, карта “Універсальна Gold”, картка Platinum, картка МС World Black Edition, картка VISA Signature, картка World Elite, картка Infinite. 
У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статей 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами першою, другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Визначення поняття зобов`язання міститься в ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 15.03.2021 року, посилається та надає суду заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та споживчий паспорт, підписані відповідачкою 15.03.2021 року.При цьому позивач зазначає, що згідно укладеного кредитного договору відповідач погодила наступні умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 75000 гривень (п.1.2 Договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2 Договору), процентна ставка, відсотків річних: 40,8%.
Відповідач зазначає, що долучена позивачем до позову заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року, яка нібито підтверджує укладення договору в розумінні ст. 633, 634, 1054 ЦК України не є кредитним договором, заявою про приєднання до кредитного договору та складена з порушенням ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року викладена на 20 аркушах і підпис відповідачки знаходиться на окремому листі без продовження тексту договору, що вбачає підписання відповідачкою окремого листа, а не заяви від 15.03.2021 року, що зазначає не ознайомлення відповідачко з умовами заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Даного факту, позивачем не спростовано жодним належним доказом.
При цьому суд звертає увагу на те, що, позивачем не надано жодних належних доказів, яку саме платіжну картку, з якими встановленими тарифами та якими умовами кредитування, було отримано відповідачем, оскільки, ні у заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року, ні у паспорті споживчого кредиту від 15.03.2021 року позивачем не визначено вид платіжної картки, що видана ОСОБА_1 , не конкретизовано ліміт кредитної картки, а саме суму бажаного кредитного ліміту (лише зазначається 7 типів лімітів за 7-ма кредитними картками).
Позивач зазначає, що відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 08/23, тип - Універсальна GOLD, при цьому не додає жодних доказів на своє твердження, подана позивачем виписка за договором № б/н за період 01.04.2021- 12.10.2025, не містить зазначеної інформації.
Позивачем не надано жодних належних доказів, щодо видачі кредитної картки типу Універсальна GOLD номер - 4149629312466006, строком дії - 08/23 ОСОБА_1 згідно умов укладеного кредитного договору від 15.03.2021 року, та отримання ОСОБА_1 вказаної кредитної картки. 
Суд звертає увагу на те, що вказана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року не мітить конкретної інформації про кредитний ліміт і його розмір, виданий ОСОБА_1 . Крім того, в цьому документі не зазначено, що підписанту відкрито якийсь рахунок і на нього зараховано кошти/кредит, не зазначено і інформації щодо видачі картки.
До того ж, заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.03.2021 року, підписана відповідачем, не містить посилання на паспорт споживчого кредиту як складову договору.
Поданий паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, зокрема містить інформацію щодо семи типів кредитного продукту, за якими вказані різні умови. У ньому зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.
Окрім того, у цьому паспорті міститься посилання на те, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише до 30.03.2021 року. Тобто він укладений лише для дотримання банком вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо переддоговірного ознайомлення клієнта із наявним кредитними продуктами, та не підмінює собою укладення кредитного договору на певних істотних умовах. 
За вказаних обставин, посилання позивача на те, що істотні умови договору (процентна ставка за користування кредитними коштами, комісії, порядок списання чи погашення кредиту) погоджено між сторонами підписаними відповідачем документами, суд вважає безпідставними. 
Крім того, не може бути доказом укладення кредитного договору, підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту, який підписаний нею 15.03.2021 року, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова ВС від 23.05.2022 у справі №393/126/20).
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.03.2021 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (29.10.2025 року).
Наведена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2010 року у справі №342/180/17 та згідно норм ч. 4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню судами.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.03.2021 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 12.10.2025 року, містить інформацію за період з 03.04.2021 року, а не з 15.03.2021 року (моменту укладання самого договору).
Подану позивачем виписку за договором № б/н за період 01.04.2021-12.10.2025 суд не бере до уваги, оскільки, з поданого документу, не вбачається, що інформація викладена у виписці про рух коштів за період з 01.04.2021 по 08.09.2023 стосується укладеного АТ КБ ПриватБанк з ОСОБА_1 договору по заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 15.03.2021 року.
Зі змісту представленої банком виписки № б/н за період з 01.04.2021 по 12.10.2025 p.p. за рахунком вбачається, що позивачем у різні періоди було списано відсотки за використання кредитного ліміту на загальну суму 31 271,75 грн. із застосуванням при цьому різної процентної ставка, а саме 3,4% та 1,7%, які а ні в паспорті споживчого кредиту, а ні в заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не зазначені.
Крім того, суд звертає увагу, що подана виписка не містить а ні номеру рахунку, відкритого відповідачкою, а ні строку дії карти, відсутній також і тип карти.
При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст.8 Конституції України.
Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно із ч. 1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, оскільки, документ стосується багатьох усіх аспектів надання банківських послуг та не містить конкретного видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Суд зауважує, що безпосередньо підписання відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» 15.03.2021 року, що не містить ні наміру отримання кредиту підписантом, ні розміру цього кредиту, ні строку повернення кредиту (користування ним).
При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи.
Отже, доводи позивача щодо видачі кредиту в розмірі 75000грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , типу Універсальна GOLD, строком дії – 08/23, розміру нарахованих сум заборгованості по договору від 15.03.2021 року не підтверджені жодними належними доказами.
Так, правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.
До того ж, сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів укладання кредитного договору з кредитним лімітом в розмірі 75000грн., фактичної заборгованості відповідача матеріали справи не містять.
Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення кредиту будь-яких коштів. З огляду на наведене позов задоволенню не підлягає.
Частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.
Тому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вимога позивача, щодо стягнення судового збору з відповідача в його користь не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 16, 526, 543, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 76, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза