ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/7486/25 Головуючий в 1 інст. Баруліна Т.Є.
Провадження №33/807/1305/25                 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.195-2 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2025 року         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.195-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,
стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:
особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Частиною 2 ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
Статтею 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (далі-Закон) регламентовано, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч.6 ст.13 Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (частини 1, 2 статті 14 цього Закону).
За змістом ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
Рішенням Конституційного суду України від 14 липня 2021 року (справа № 1-179/2019(4094/19) встановлено, що володіти українською мовою як мовою свого громадянства - обов`язок кожного громадянина України. При цьому кожен громадянин України є вільним у виборі мови або мов для приватного спілкування.
Водночас, у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.
Зазначений правовий висновок викладений і в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19 вересня 2022 року (справа №521/12324/18) та є обов`язковим для інших судів.
Проте, вищевказана апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , подана без дотримання вищевказаних вимог закону, оскільки ця скарга складена недержавною (російською) мовою.
Також, у вищезазначеній апеляційній скарзі ОСОБА_1 не сформульовані вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, тощо, а вказано лише про незгоду з прийнятим судовим рішенням.
Вказані недоліки унеможливлюють прийняття вищевказаної апеляційної скарги до розгляду. 

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, що у свою чергу не є перешкодою для повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.
Керуючись ч.1 ст.10 Конституції України, ст.1 ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року №2704-VIII, ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , подану на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.195-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі  однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                 С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 334/7486/25