Справа № 541/4358/25
Номер провадження 2-а/541/1/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

19 січня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
за участю представника позивача – адвоката Батієнка Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що засобами поштового зв`язку 05.11.2025 ним отримано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АВ №0008733 від 30.10.2025, яка прийнята/ винесена головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Головнею Т.С.. Згідно вищезазначеної постанови належний позивачу транспортний засіб марки MAN TGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 , 27.10.2025 о 18 год. 05 хв. на а/д М-03, км 81+000, Київська обл. допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075 % (2,03 тон) при дозволеній максимальній фактичні масі 40 тон, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.132-1 КУпАП. Цією постановою за вчинення вказаного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.
Позивач вважає дане рішення суб`єкта владних повноважень при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення АВ №00008733 від 30.10.2025 щодо ОСОБА_1 незаконним та таким, що було прийняте із недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому звернувся до суду з позовною заявою у якій просив скасувати спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АВ №00008733 від 30.10.2025 та закрити справу про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.
У випадку, який зафіксований в автоматичному режимі, транспортний засіб марки MAN TGX18.440 – державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався із напівпричепом марки TRAILOR SYY 3CX, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 являє собою спеціалізований напівпричіп н/пр – контейнеровоз з можливістю самоскидного розвантаження, обладнаний підйомним механізмом, гідравлічною системою і фітингами для перевезення контейнерів типу 1В. Дана обставина підтверджується самим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , товарно-транспортною накладною № 29 від 27.10.2025 та фотозвітом із сервісу перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua/r/AB00008733, копії яких додаються до позовної заяви. Таким чином, Відповідачем під час винесення спірної постанови серії АВ № 00008733 від 30.10.2025 не було враховано, що транспортний засіб разом із причепом за своєю категорією (технічною конструкцією) та у розумінні п.22.5 ПДР України є двохвісним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу-контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 42 тони, а не 40 тон, як стверджує Відповідач. Враховуючи дану обставину, у діях Позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, оскільки зафіксована загальна маса транспортного засобу з урахуванням похибки - 42030 кг., перевищує максимально допустиму вагу транспортного засобу (42000 кг.) лише на 0,07 %, що не тягне за собою адміністративної відповідальності.
Крім того, позивач вказав на невідповідність винесеної постанови серії АВ №№00008733 від 30.10.2025 вимогам ст.283 КУпАП та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затвердженою постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019. В оскаржуваній постанові взагалі відсутні відомості про напівпричіп та його технічні характеристики, у зв`язку із цим визначення типу транспортного засобу є неповним, що в даному випадку унеможливлює здійснити коректну калькуляцію щодо визначення гранично допустимого ступеню навантаження. Дані відомості (відомості про напівпричіп та його технічну характеристику) є ключовими і повинні обов`язково відображуватися у спірній постанові, оскільки саме від модифікації напівпричіпу залежить градація навантаження у розумінні п.22.5 ПДР України. 
Оскаржувана постанова на думку позивача є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
18.11.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову. Зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00008733 від 30.10.2025 встановлено, що 27.10.2025 о 18 год 05 хв., за адресою М-03, км 81+000, Київська обл., зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_4 , відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 3, 3, сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 76-20 Rev.0, чинний до 16.06.2030; свідоцтво про повірку: №6042-6045 від 13.12.2024, чинні до 13.12.2025 (підсистема вагового контролю) та сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 6-21 Rev.0, чинний до 28.01.2031; свідоцтво про повірку №1779, 1783, 1785, 1788 від 30.12.2024, чинні до 26.12.2025 (підсистема габаритного контролю), сертифікати калібрування №UA/232/241224/000889-892, чинні до 23.12.2025. За вказане правопорушення Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. Постанову серії АВ №00008733 винесено 30.10.2025 та 31.10.2025 скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №R067028514910 на поштову адресу Позивача. Відповідачем в повній мірі дотримано вимог встановленого порядку повідомлення Позивача про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до абзацу 10 пункту 8 Інструкції №512 постанова серії АВ №00008733 від 30.10.2025 набрала законної сили 05.11.2025.
Щодо законодавчо встановлених вимог, яких зобов`язані дотримуватись суб`єкти господарювання під час здійснення перевезень вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень вказав наступне. Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У той же час, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі – Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі – Правила дорожнього руху), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, фактичної маси, зокрема, для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом – 40 т (на дорогах державного значення), для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 т (на дорогах державного значення). Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами». Разом з тим, згідно частини 2 статті 1321 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами – тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі – Порядок №1174, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 8 Порядку №1174 засоби вимірювальної техніки, які є складовими технічних засобів автоматичних пунктів, повинні відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, що підтверджується копіями відповідних сертифікатів перевірки типу та свідоцтв про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
Щодо змісту постанови про притягнення до адміністративної
відповідальності зауважив наступне. Зміст постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, повинен відповідати вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскаржувана постанова містить всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем; 3)витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення. Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові, та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності. Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом Позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні габаритно-вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритновагового контролю (загальна маса «weight-full» 46700 кг), сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем, яка використовувалась Відповідачем при розгляді справи про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, та відображені в роздруківці відомостей системи автоматизованого робочого місця інспектора (витяг з програми АРМ-аудиту). У подальшому така інформація від автоматичних пунктів була передана до системи у вигляді метаданих, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями. При цьому, варто звернути увагу, що метадані та зміст постанови за своєю суттю та призначенням є абсолютно різними поняттями, що в жодному разі не можуть бути ототожнені. Так, відповідно до додатку 1 до Інструкції №512 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на даний час) в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено. Таким чином, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, а отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).
Доводи Позивача в позовній заяві про неправомірність оскаржуваної по справі постанови через відсутність в ній даних щодо напівпричепа, приєднаного до сідлового тягача MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_4 , та неврахування вказаного факту Відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови вважав помилковими та безпідставними з огляду на наступне. Так, з результатів автоматичної фіксації вбачається, що засобами автофіксації було зафіксовано комбінований транспортний засіб – двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом: - тягач MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_4 , з напівпричепом, що підтверджується фотографіями транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт та відомостями системи АРМ-аудиту. Зокрема, засобами автоматичного пункту під час проїзду було зафіксовано фактичні параметри вказаного комбінованого транспортного засобу, а саме кількість осей, спарені колеса, відстань між осями, навантаження на кожну вісь, загальна маса та габаритні параметри транспортного засобу. Зокрема, згідно постанови серії АВ №00008733 від 30.10.2025 зафіксовано наступні фактичні параметри транспортного засобу (розділ «Фактичні зафіксовані параметри ТЗ»): кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3590 мм, 2-3: 6470 мм, 3-4: 1330 мм, 4-5: 1320 мм, навантаження на вісь 1 - 6650 кг, 2 - 11400 кг, 3 - 10200 кг, 4 - 9300 кг, 5 - 9150 кг, загальна маса - 46700 кг. Тобто, автофіксацією встановлено, що перевищення нормативних параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР допущено транспортним засобом, який складається з тягача та напівпричепу. Слід звернути особливу увагу на те, що нормативні параметри, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (нормою права, за порушення якої передбачена адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП), визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів. Тож, самі по собі напівпричіп рухатися не міг, а лише за допомогою тягача. Таким чином, в постанові і зазначено лише тягач MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_4 , який допустив перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Окрім того, чинна редакція додатку №1 до Інструкції №512 не передбачає обов`язкового зазначення в частині «Установив (-ла)» відомостей про марку, модель, державний номерний знак напівпричепу. Зазначені відомості входять до складу метаданих, що опрацьовуються посадовою особою Укртрансбезпеки під час розгляду матеріалів інформаційного файлу, отриманого з інформаційно-телекомунікаційної системи, та були враховані під час винесення оскаржуваної постанови. Таким чином, незазначення Відповідачем в оскаржуваній постанові даних про напівпричіп не спростовує суті вчиненого правопорушення – рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України.
Щодо розрахунку відсоткового значення перевищення габаритних норм транспортного засобу з урахуванням допустимої похибки вагового комплексу зазначив наступне. Так, фіксація адміністративних правопорушень була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 3, 3. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 3, 3 відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки. Постановою про адміністративне правопорушення серії АВ №00008733 від 30.10.2025 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. При цьому, фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу становила 46700 кг (46,700 т); загальна маса з урахуванням похибки вагового комплексу – 42030 кг (42,030 т). Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Відсоткове та натуральне значення перевищення вагових параметрів транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання автоматичного комплексу, яка складає 10% щодо загальної маси та 16% щодо навантаження на осі. Так, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під часу руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами наступна:
*% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100, де
Xфакт – фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);
Xнорм – нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.
Похибка пристрою – регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).
Згідно формули зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідно до постанови АВ №00008733 від 30.10.2025: 
- перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон: 
Розрахунок
*% перевищення = ((X факт – X норм ? похибка пристрою)/X норм)*100
*% перевищення = ((46700 - 40000 кг - 10%*46700)/40000)*100=5,085%
Перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що прямо вказано в постанові із зазначенням застосованої формули. Відтак, постанова, що оскаржується Позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
В частині доводів Позивача про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки перевезення здійснювалося транспортним засобом – напівпричепом типу контейнеровоз, а, відтак, нормативні параметри ваги не перевищено вказав наступне.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що у даному випадку здійснювалося перевезення вантажу з використанням напівпричепа марки TRAILOR, державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом з можливістю самоскидного розвантаження, обладнаний підйомним механізмом, гідравлічною системою і фітингами для перевезення контейнерів типу 1В. Таким чином, на думку Позивача, дозволена максимальна фактична маса транспортного засобу складає 42т, як для контейнеровоза відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Проте чинна редакція пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачає збільшені вагові норми щодо загальної маси транспортного засобу 42 (44) т для двовісного (трьохвісного) автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) виключно у разі перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Тобто, визначальною обставиною для застосування збільшених вагових нормативів 42 (44) т є саме сукупність факторів: 1) здійснення перевезення контейнеровозом; 2) одного або більше контейнерів або змінних кузовів; 3) загальною максимальною довжиною 13,716 метра.
При цьому, вказані вимоги щодо збільшеної максимальної фактичної маси транспортного засобу застосовуються виключно за умови дотримання вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363 (далі – Правила №363). З огляду на зазначене, об`єктивною та нормативно обґрунтованою позицією Відповідача є те, що транспортний засіб Позивача не відповідав вимогам підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких фактична маса транспортного засобу 42 т допустима для – двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. За даними автоматичної фіксації (фотофіксації) спеціалізований сідловий тягач з напівпричепом-контейнеровозом на платформі для контейнерів перевозив не контейнер та не змінний кузов. На матеріалах фотофіксації, всупереч відповідним твердженням Позивача в позовній заяві, відсутнє маркування, котре має бути нанесене на контейнер відповідно до вимог чинного законодавства, а також відсутні кутові фітинги. Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363 (далі – Правила №363), н/причеп-контейнеровоз – транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій – контейнерів. При цьому, вантажний контейнер – одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб. м і більше). Так, напівпричепи-контейнеровози призначені, зазвичай, для перевезення морських контейнерів по автомобільним дорогам. Даний тип транспорту включає в себе шасі причепа або напівпричепа і фітинговий майданчик для установки контейнера та не мають змонтованих на них вантажнорозвантажувальних пристроїв, у той час як належний Позивачу напівпричіп-контейнеровоз згідно свідоцтва про реєстрацію обладнаний пристроєм для самовивантаження. Відповідно до Правил №363 (пункт 17.2, 17.4) забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Правил №363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача. Також, відповідно до пункту 9.7 Правил №363 пломбування вантажу, вкритого брезентом, можна виконувати тільки у випадках, коли з`єднання його з кузовом забезпечує неможливість доступу до вантажів без пошкодження брезенту. Пломби навішуються на кінцях з`єднувального матеріалу в місцях стикування останнього з кузовом рухомого складу. Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів. Водночас, в обґрунтування позовних вимог Позивачем до матеріалів справи не долучено жодних належних доказів на підтвердження того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням та з відповідним маркуванням.
Так, з матеріалів фотофіксації адміністративного правопорушення чітко вбачається відсутність на транспортному засобі відповідного маркування універсального контейнера – відсутні позначення розпізнавального знака; номера контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Більше того, з вказаних матеріалів справи вбачається, що зазначений у постанові сідловий тягач з напівпричепом перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни – додано тентований верх, а також відсутні кутові фітинги. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що в момент фіксації адміністративного правопорушення транспортним засобом Позивача здійснювалося перевезення саме контейнера, у тому числі контейнера типу 1В, як зазначено в свідоцтві про реєстрацію напівпричепа. Так, зазначаючи про здійснення 27.10.2025 вантажних перевезень з використанням напівпричепа-контейнеровоза, Позивач не надає жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про перевезення саме контейнера, ідентифікації такого контейнера, технічних паспортів чи сертифікатів на контейнер, доказів щодо придбання або використання контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь доводів Позивача. Зокрема, зі змісту доданої Позивачем до позовної заяви товарно-транспортної накладної №29 від 27.10.2025 вбачається, що здійснювалося перевезення вантажу – кукурудза, спосіб навантаження – насипом. Тобто, Позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз. Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п.22.5 ПДР України є 40 т
Також, здійснене Позивачем перевезення не є перевезенням змінного кузову з огляду на наступне. Так, відповідно до положень Митного кодексу України змінні кузови прирівнюються до контейнерів. Положення Європейських стандартів встановлюють чіткі вимоги для змінних контейнерів, їх випробування, необхідність отримання дозволу уповноваженого органу відповідної держави для їх подальшого випуску, а також вимоги до їх маркування з метою подальшої ідентифікації. Як вже зазначалось, з фотознімків доданих до оскаржуваної постанови вбачається, що вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру з тентованим верхом не містив будь-якого маркування. Позивачем будь-яких доказів, щодо здійснення вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь доводів Позивача не надано. Крім того, зазначили, що наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 №521 затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі – Порядок №521). Контейнери та змінні кузови, які в розумінні Порядку №521 є обладнанням до колісного транспортного засобу, підлягають сертифікації. При цьому, Позивачем на підтвердження доводів позовної заяви щодо перевезення змінного кузова до матеріалів справи також не долучено й сертифікатів змінного кузову чи сертифікатів контейнера.
З аналізу свідоцтва серія НОМЕР_3 про реєстрацію напівпричепа-контейнеровоза марки TRAILOR, державний номерний знак НОМЕР_2 (копія додавалася позивачем до позовної заяви) вбачається, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення особливого виду вантажу – контейнерів типу 1В. Відомості щодо переобладнання вказаного напівпричепу для перевезення змінного кузова в особливих примітках зазначеного свідоцтва відсутні. Таким чином, доказів того, що зазначений напівпричіп перевозив контейнер чи змінний кузов Позивачем не надано, з огляду на що Позивачем не доведено наявності підстав для застосування у даному випадку для даного транспортного засобу збільшених вагових параметрів загальної маси, а тому застосуванню підлягають нормативні вагові параметри для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом – максимальна фактична маса 40 т. 
Таким чином, дії Укртрансбезпеки щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, винесення оскаржуваної постанови та притягнення Позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн є цілком правомірними. Отже, позовні вимоги Позивача по справі є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно, з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог відсутні і підстави для задоволення вимог про відшкодування судових витрат. Водночас звернули увагу, що вимоги про відшкодування судових витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн., що практично дорівнює ціні позову, є явно неспівмірними з обсягом виконаних адвокатом робіт та категорією складності справи. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серії АВ №00008733 від 30.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, в повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
24.11.2026 представник позивача на спростування аргументів відповідача, зазначених у відзиві надав детальні фотознімки напівпричепу марки TRAILOR SYY 3CX, державний номер НОМЕР_2 , на яких зафіксовано наявність фітингів для кріплення змінного кузова. Зазначив, що наявність таких фітингів прямо зазначено і у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, копію якої додано до позовної заяви. Крім того, вказав, що сам напівпричіп був переобладнаний у 2025 році у напівпричіп-контейнеровоз саме для вказаних цілей та зареєстрований у встановленому законодавством порядку, що підтверджується висновком науково-технічної експертизи № 624497 від 26.09.2025. Згадані докази підтверджують позицію позивача про відповідність вантажного перевезення, яке відбулося 30.10.2025 габаритно-ваговим показникам.
12.01.2026 представником відповідача надано додаткові пояснення у справі, зазначено, що на матеріалах фотофіксації, зроблених під час проїзду транспортного засобу через автоматичний пункт, всупереч відповідним твердженням позивача в позовній заяві, відсутнє маркування, котре має бути нанесене на контейнер відповідно до вимог чинного законодавства, а також відсутні кутові фітинги. Зокрема, з вказаних матеріалів справи вбачається, що зазначений у постанові сідловий тягач з напівпричепом перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни – додано тентований верх, а також відсутні кутові фітинги. В свою чергу, на наданих стороною Позивача фотознімках транспортного засобу також відсутні кутові фітинги для контейнерів в розумінні чинного законодавства. З приводу посилань позивача на висновок науково-технічної експертизи №624497 від 26.09.2025 про переобладнання напівпричепу TRAILOR, державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначив, що відповідно до висновку переобладнання вищезазначеного напівпричепу TRAILOR, державний номерний знак НОМЕР_2 , полягає в обладнання напівпричепу підйомним механізмом, гідравлічної системою і фітингами для перевезення контейнера 1 В та можливістю його самоскидного розвантаження. Тобто, за змістом висновку передбачається лише переобладнання платформи напівпричепа спеціальними пристроями та обладнанням для можливості перевезення на такій платформі контейнера визначеного типу – контейнера типу 1В. Відтак, висновок науково-технічної експертизи №624497 від 26.09.2025 не є беззаперечним доказом перевезення на платформі напівпричепа саме контейнера, зокрема, контейнера типу 1В, у тому числі і на момент фіксації адміністративного правопорушення та проїзду транспортного засобу через автоматичний пункт.
13.01.2026 представник позивача у свою чергу також надав додаткові пояснення у справі, зазначив, що власником напівпричіпу марки TRAILOR SYY 3CX, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 являє собою спеціалізований напівпричіп н/пр – контейнеровоз з можливістю самоскидного розвантаження, обладнаний підйомним механізмом, гідравлічною системою і фітингами для перевезення контейнерів типу 1В, ОСОБА_1 , після здійснення відповідного переобладнання отримано сертифікат відповідності в Органі з оцінки відповідності ПП «АЄС СТАНДАРТ», яким підтверджується призначення цього транспортного засобу для перевезення вантажів у контейнерах та змінних кузовах. 
19.01.2026 представник відповідача надав додаткові пояснення у справі, у яких з приводу посилань позивача на сертифікат відповідності №UA.013.476753-25 від 06.10.2025, виданий ПП «АЄС СТАНДАРТ», яким підтверджується призначення напівпричепу TRAILOR, державний номерний знак НОМЕР_2 , для перевезення вантажів у контейнерах та змінних кузовах, вважав за доцільне звернути увагу суду на неможливості врахування даного сертифікату в якості належного та допустимого доказу по даній справі, оскільки останній жодним чином не підтверджує факту перевезення на момент автоматичної фіксації порушення на платформі напівпричепа контейнеровоза саме контейнера чи змінного кузова, що саме і є спірним питанням по даній справі. Так, відповідно до висновку сертифікат відповідності №UA.013.476753-25 від 06.10.2025 (примітка) зазначається лише про те, що напівпричіп TRAILOR, державний номерний знак НОМЕР_2 , переобладнаний в індивідуальному порядку, обладнання напівпричепу підйомним механізмом, гідравлічної системою і фітингами для перевезення контейнера 1В та можливістю його самоскидного розвантаження згідно висновку науково-технічної експертизи №624497 від 26.09.2025. Тобто, за змістом сертифікату передбачається лише переобладнання платформи напівпричепа спеціальними пристроями та обладнанням для можливості перевезення на такій платформі контейнера визначеного типу – контейнера типу 1В. Відтак, сертифікат відповідності №UA.013.476753-25 від 06.10.2025, виданий ПП «АЄС СТАНДАРТ», не є беззаперечним доказом перевезення на платформі напівпричепа саме контейнера, зокрема, контейнера типу 1В, у тому числі і на момент фіксації адміністративного правопорушення та проїзду транспортного засобу через автоматичний пункт..
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані ним та представником відповідача докази,  прийшов до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортних засобів: спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN, комерційний опис TGS 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричіпу контейнеровоза марки TRAILOR, комерційний опис SYY 3CX, д.н.з. НОМЕР_2 , про що свідчать наявні у справі копії свідоцтв про реєстрацію указаних транспортних засобів (а.с.12, 13).
27 жовтня 2025 року о 18 год 05 хв., за адресою М-03, км 81+000, Київська обл., було зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075 % (2,03 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.
30 жовтня 2025 року за результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головнею Тетяною Сергіївною винесено оскаржувану постанову серії АВ № 00008733, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
З постанови вбачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом WIM 3,3; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: №1785 – до 26.12.2025; №UA/232/241224/000891 – до 23.12.2025, №6044 – до 13.12.2025 відповідно. Також у постанові АВ № 00008733 міститься посилання в Інтернеті на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення, ідентифікатор доступу та відображено фото транспортного засобу в момент вчинення правопорушення (а. с. 8).
09 квітня 2024 року засобом поштового зв`язку (номер відправлення RO67028514910) позивачем була отримана постанова АВ № 00008733 (а.с.9).
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлено Правилами дорожнього руху.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом – 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра – 42 тони.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Слід зазначити, що диспозиція п. 22.5 ПДР передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.
Отже, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.
Згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.
Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.
За твердженням позивача відповідачем під час винесення спірної постанови серії АВ № 00008733 від 30.10.2025 не було враховано, що транспортний засіб разом із причепом за своєю категорією (технічною конструкцією) та у розумінні п.22.5 ПДР України є двохвісним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу-контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 42 тони, а не 40 тон, як стверджує відповідач.
Так, на підтвердження порушення п. 22.5 ПДР відповідачем надано копію інформаційної картки габаритно-вагового контролю до постанови серії АВ № 00008733 від 30.10.2025, роздруківку витягу з програми АРМ-аудиту щодо постанови серії АВ № 00008733 від 30.10.2025, фото транспортного засобу під час проїзду пункту ГВК щодо постанови серії АВ № 00008733 від 30.10.2025, роздруківки відомостей з веб-сайту щодо постанови серії АВ № 00008733 від 30.10.2025, копії сертифікатів перевірки типу та свідоцтв про повірку, копію опису протоколу взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи для розшифровки даних вагового обладнання.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ від 29.12.2019 № 1174 (далі - Порядок № 1174).
Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1174, система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).
При вирішенні справи судом враховується, що фіксація адміністративного правопорушення здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 3,3, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 № 94, що підтверджено сертифікатами перевірки типу та свідоцтвами про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
Згідно з пунктами 12-15 Порядку №1174, автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Метадані повинні містити дані про:
засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);
місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);
найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;
дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);
фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;
відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Також, з аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.
З викладеного вбачається, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Так, у спірній постанові зазначено, що відповідальна особа, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначеним пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,03 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т.
Позивач у позовній заяві зазначив, що у випадку, який зафіксований в автоматичному режимі, транспортний засіб марки MAN TGX18.440 – державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався із напівпричепом марки TRAILOR SYY 3CX, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 являє собою спеціалізований напівпричіп н/пр – контейнеровоз з можливістю самоскидного розвантаження, обладнаний підйомним механізмом, гідравлічною системою і фітингами для перевезення контейнерів типу 1В, що свідчить про поширення на його ТЗ інших габаритно-вагових норм, передбачених п. 22.5 ПДР України.
Представник відповідача, викладаючи у відзиві заперечення проти позову, вказав, що підстави для застосування у даному випадку для даного транспортного засобу збільшених вагових параметрів загальної маси - відсутні, а тому застосуванню підлягають нормативні вагові параметри для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом – максимальна фактична маса 40 т. Спеціалізований сідловий тягач з напівпричепом-контейнеровозом на платформі для контейнерів перевозив не контейнер та не змінний кузов, отже загальна маса транспортного засобу не повинна була перевищувати 40 тон.
З цього приводу слід зазначити, що виокремлення в п.22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням, зокрема, одного або декількох контейнерів та дотриманням допустимо-встановленої максимальної довжини транспортного засобу - 13,716 метра.
Так, у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за №363 (далі - Правила № 363), дані визначення:
н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів;
вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).
Розрізняють контейнери універсальні, спеціалізовані і контейнери-платформи.
Відповідно до п. п. 17.1 - 17.5 Правил № 363, універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.
Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.
Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.
Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.
Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.
Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.
Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).
Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Правил № 363, після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.
Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.
Разом з тим, з наявних в матеріалах справи фотознімків не вбачається, що сідловий тягач з напівпричепом - контейнеровоз перевозив контейнер. Так, з матеріалів фотофіксації адміністративного правопорушення також чітко вбачається відсутність на транспортному засобі відповідного маркування універсального контейнера – відсутні позначення розпізнавального знака; номера контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Більше того, з вказаних матеріалів справи вбачається, що зазначений у постанові сідловий тягач з напівпричепом перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни – додано тентований верх.
Позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що в момент фіксації адміністративного правопорушення транспортним засобом позивача напівпричепом-контейнеровозом здійснювалося перевезення саме контейнера, у тому числі контейнера типу 1В, як зазначено в свідоцтві про реєстрацію напівпричепа.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою до 42 т.
Натомість, факт порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР України підтверджується інформаційною карткою габаритно-вагового контролю згідно з якою показник зважування «weight-full» (фактична маса) складає 46700 кг, що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої фактичної ваги - 40 тон.
При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції №512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).
Як зазначив відповідач, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((46700 - 40000 - 10%* 46700)/40 000)*100 = 5,085 %.
Зазначені показники зроблені з урахуванням похибки пристрою та відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.
Таким чином, надані відповідачем докази доводять встановлене правопорушення та підтверджують, що останнє зафіксовано щодо транспортного засобу MAN TGS 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 .
Отже, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у спірній постанові.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про марку та модель напівпричепу, як на підставу для її скасування, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 283 КУпАП України постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно із пунктом 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Встановлено, що оскаржувана постанова містить усі відомості, які передбачені статтею 283 КУпАП та Порядку № 1174.
Водночас, зазначення у постанові відомостей щодо марки та моделі напівпричепу за вказаними нормами не є обов`язковим, що спростовує доводи позивача у вказаній частині.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що спірна постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно.
Ухвалюючи це судове рішення суд керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є суттєвими і важливими для прийняття даного судового рішення.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 10-12, 19, 20, 72, 73, 77, 78, 90, 94, 242-245, 286 КАС України, суд –

В и р і ш и в :

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АВ №00008733 від 30 жовтня 2025 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя:	  	О. М. Дністрян