П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3003/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С. 
12 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії., 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.07.2024 року № 968060140480 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Дунаєвецькою міською радою від 21.06.2024 року № 15 згідно поданої заяви від 02 липня 2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Дунаєвецькою міською радою від 21.06.2024 року № 15 згідно поданої заяви від 02 липня 2024 року.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.05.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.07.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням правової позиції, викладеної судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що зобов`язуючи повторно розглянути заяву, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 з 07.04.2001 по 28.02.2023 отримував пенсію за віком відповідно до згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, відтак, не має права на перерахунок раніше одержуваної пенсії на підставі нових довідок.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач – ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, з 07.04.2001 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з 01.03.2023 - пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
02.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Рішенням від 09.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у переході на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки розмір пенсії зменшується, тому перерахунок є недоцільним. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIІІ можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям не передбачено згідно додатково наданих довідок про заробітну плату.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII, згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Таким чином, визначені умови на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Отже, кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.
Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.
Як встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" слугував той факт, що перерахунок є недоцільним, оскільки розмір пенсії зменшується. Водночас, спірним рішенням відповідач не встановив право позивача на перехід пенсії з одного закону на інший.
При цьому, суд першої інстанції вважав, що спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.
У даному конкретному випадку пенсія, відповідно до Закону України "Про державну службу" вже була призначена позивачу, а відтак положення пунктів 10 та 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. 
Крім того, при переведенні з одного виду пенсії на інший в межах одного закону – Закону України «Про державну службу», при розрахунку пенсії державного службовця має застосовуватись той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні.
При первинному зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 було обрано пенсію державного службовця, передбачену ст. 37 №3723-XII, а тому відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" вперше. 
Зобов`язуючи повторно розглянути заяву, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 з 07.04.2001 по 28.02.2023 отримував пенсію за віком відповідно до згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, відтак, не має права на перерахунок раніше одержуваної пенсії на підставі нових довідок.
При цьому, представник позивача свідомо зазначає, що кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, однак рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог не оскаржує.
Тобто, ключовим питанням звернення позивача до суду є переведення його на пенсію державного службовця із обов`язковим врахуванням нових довідок, що є неприпустимим в межах зазначеного позову. При цьому, і основна і похідна вимога позивача ґрунтується на довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Дунаєвецькою міською радою від 21.06.2024 року № 15, що явно вказує на інші мотиви позову ніж це було помилково встановлено судом першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.