ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. справа № 640/10088/21
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту України" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості Київської митниці від 09.12.2020 № UA100310/2020/000052/2.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення положень статті 57 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, обраний метод його визначення - основний (за ціною договору) щодо товарів, які імпортуються, водночас, відповідачем здійснено визначення митної вартості товару за шостим методом (резервним). Як наслідок, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2020 № UA100310/2020/000052/2. Однак, на думку позивача, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин або, що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними. Відтак, спірне рішення не містить обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для його скасування.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/10088/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.88-89). 
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судову справу №640/10088/21 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа №640/10088/21 зареєстрована 12.03.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, справу № 640/10088/21 передано судді Панікару І.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 прийняти до провадження адміністративну справу № 640/10088/21 за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін (а.с.201).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.05.2021 (а.с.91-95) та 03.04.20225 на подання додаткових пояснень у справі (а.с.208-209), згідно змісту яких, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що відповідно до частини 4 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Вказано, що частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Водночас, як стверджує представник відповідача, під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 07.12.2020 №UA100310/2020/669729 встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості та містять розбіжності. Згідно наданих документів, а саме пункту 3.3 контракту від 15.07.2015 NMIR-MIU/150715 та інвойсу від 02.12.2020 № 0212, умовами поставки товару визначено FCA- Добрино (російська федерація). Відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (named place) Франко перевізник (назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Звернуто увагу суду, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання по завантаженню і розвантаженню товару на даному місці, якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження, водночас, якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Окрім того, у пункті 2.1 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.02.2020 № 1902/20 зазначено, що умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, узгоджується сторонами в заявках, заявка є невід`ємною частиною даного договору, однак, до митного оформлення заявку не надано. Зокрема, в наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 07.12.2020 б/н визначена транспортні витрати за маршрутом с. Добріно (рф) — кордон України м.п. Бачівськ — 18 200 грн. Інформація про витрати на навантаження, вивантаження, страхування, інші операції з товарами відсутня. Зокрема, вказано, що пункт 2.5 контракту передбачає, що в ціну товару включена вартість упаковки, маркування та всі витрати, пов`язані з погрузкою товару, однак, в контракті та інвойсі від 02.12.2020 № 0212 відсутні вищезазначені числові складові митної вартості товару. Таким чином, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МКУ. На підставі наведеного вище, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а рішення про коригування митної вартості таким, що прийнято відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
15.07.2015 ТОВ «Світ інструменту Україна» (покупець) уклало з ТОВ «Світ інструменту» (продавець) зовнішньоекономічний контракт № MIR-MIU/150715 на поставку товару відповідно до Додаткової угоди до кожної партії відвантаженого товару, на умовах поставки FCA Ворсіно, FCA Біла Калитва відповідно до Інкотермс-2010 (а.с.52-57).
Відповідно до пункту 2.1 Контракту продавець зобов`язується поставити Покупцю товар на загальну суму контракту; загальна сума дійсного контракту складає 480000,00 дол. США. Узгоджена сторонами ціна товару встановлюється в доларах США та вказується у додатковій угоді та інвойсах на кожну поставку.
У ціну товару відповідно до умов базису поставки FCA включені наступні витрати продавця: всі витрати, пов`язані з навантаженням товару та з оплатою митних формальностей та податків у країні продавця, а також вартість тари, упаковки та маркування. Покупець зобов`язаний сплатити за поставлений товар ціну у сумі та строки, вказані в інвойсі. Ціна товару не може бути змінена після відправки товару та інвойсу покупцю (пункт 2.5 Контракту).
Згідно з пунктом 5.1 Контракту покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару покупець сплачує протягом 180 календарних дні з моменту відвантаження товару, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення, ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» подано електронну митну декларацію № UA100310/2020/669729 на товари за 36 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (а.с.15-26). 
На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: 
- Пакувальний лист (Packing list) № 0212 від 02.12.2020;
- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 0212 від 02.12.2020;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № б/н 02.12.2020;
- Декларація про походження товару (Declaration of origin) № 0212 від 02.12.2020;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № б/н 07.12.2020;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 07.12.2020;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 02.12.2020;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.12.2020, 12 27.01.2020, 07.11.2017, 18.01.2016;
- Договір (контракт) про перевезення № 1902/20 від 19.02.2020;
- Копія митної декларації країни відправлення № 10131010.021220.0222484 від 02.12.2020.
Подання вищенаведених документів відповідач не заперечує.
Митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
За наслідком процедури консультацій посадовими особами Івано-Франківської митниці Державної митної служби України відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості. Вказану відмову оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA100310/2020/00360 (а.с.153-154).
У зв`язку із вищенаведеним, здійснено коригування митної вартості товарів та прийнято оскаржуване рішення від 09.12.2020 № UA100310/2020/000052/2, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) (а.с.47-50). 
Згідно мотивувальної частини оскаржуваного рішення «Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Враховуючи зазначене та керуючись положеннями частинами 2 та 3 статті 53 та частини 5 статті 54 Митного кодексу України, декларанту було запропоновано надати до митного органу наступні документи:
1) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуться оцінюваного товару;
3) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
6) прайс-лист виробника товару.
Також, декларанта повідомлено, що відповідно до ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Митницею проведене порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні Статті VII ГАТТ. За результатами проведеного порівняння встановлено, що рівень задекларованої митної вартості товару не відповідає рівню митної вартості подібних (аналогічних) товарів, що ввезені на територію України непов`язаними з продавцями покупцями. Інших додаткових документів для підтвердження митної вартості декларантом не надано, про що надіслано лист від 09.12.2020 № б/н щодо неможливості надання документів, запитуваних митним органом. Також, цим листом декларант відмовився від проведення консультації між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МКУ.
Враховуючи відмову декларанта від надання додаткових документів, заявлені ним відомості не містять інформації щодо ціни, яка сплачена, надані відомості щодо складових митної вартості не визначені кількісно та достовірно. Відповідно до частини 3 статті 54 Кодексу за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу. Обґрунтування застосування методів визначення митної вартості. Відповідно до частини 2 статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з сутністю вартості операції з ідентичними товарами за ціною угоди, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами за ціною угоди, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях подібних за характеристиками товарів, оформлених за митними деклараціями
Товар № 3 - від 05.09.2020 № UA100310/2020/662830 (митна вартість із розрахунку 2,17 дол. США/кг),
Товар № 12 - від 25.09.2020 № UA209230/2020/3123 (митна вартість із розрахунку 3,52 дол. США/кг),
Товар № 14 - від 10.11.2020 № UA500490/2020/505466 (митна вартість із розрахунку 4,59 дол. США/кг),
Товар № 15 - від 20.10.2020 № UA100020/2020/46619 (митна вартість із розрахунку 4,49 дол. США/кг),
Товар № 16 - від 11.09.2020 № UA807290/2020/22040 (митна вартість із розрахунку 3,55 дол. США/кг),
Товар № 17 від 06.10.2020 № UA110140/2020/9239 (митна вартість із розрахунку 5,93 дол. США/кг),
Товар № 22 - від 15.09.2020 № UA209170/2020/66870 (митна вартість із розрахунку 2,65 дол. США/кг),
Товар № 25 - від 30.10.2020 № UA100040/2020/187319 (митна вартість із розрахунку 2,94 дол. США/кг),
Товар № 32 - від 17.09.2020 № UA100090/2020/556854 (митна вартість із розрахунку 2,70 дол. США/кг),
Товар № 34 від 14.11.2020 № UA100430/2020/12551 (митна вартість із розрахунку 2,42 дол. США/кг).
Декларант має право: відповідно до статті 52 Кодексу отримати дозвіл на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу, або, за вибором декларанта або уповноваженої ним особи за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, що декларуються, визначеною митним органом; оскаржити зазначене рішення про коригування митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або до суду».
Внаслідок чого, Київська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA100310/2020/000052/2 щодо позицій № 3/1, 12/1, 14/1, 15/1, 16/1, 17/1, 22/1, 25/1, 32/1, 34/1, що призвело до збільшення митних платежів на 14 454,73 грн., зокрема: мито на 4 236,95 грн., податок на додану вартість (ПДВ) на 10 217,78 грн.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Згідно з частино 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (частина третя статті 54 Митного кодексу України).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).
Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
За правилами статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (частина 2 статті 64).
Виходячи з вищевикладеного Митний кодекс України вказує на те, що у випадку застосування резервного методу митна вартість обов`язково повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 02.06.2022 у справі № 460/2674/20.
З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2020 №UA100310/2020/000052/2 судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зазначивши про те, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару та її складові.
Так, на підтвердження такої складової митної вартості товару як ціна товару позивачем надано митному органу: пакувальний лист (Packing list) № 0212 від 02.12.2020; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 0212 від 02.12.2020; автотранспортна накладна (Road consignment note) № б/н 02.12.2020; декларація про походження товару (Declaration of origin) № 0212 від 02.12.2020; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № б/н 07.12.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 07.12.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 02.12.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.12.2020, 12 27.01.2020, 07.11.2017, 18.01.2016; договір (контракт) про перевезення № 1902/20 від 19.02.2020; копія митної декларації країни відправлення № 10131010.021220.0222484 від 02.12.2020.
Таким чином, суд дійшов висновку, що декларант надав відповідачу необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товарів за ціною контракту.
Окрім того, на підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів надано договір про надання транспортних послуг № 1902/20 від 19.02.2020, укладений між ТОВ «Світ Інструменту Україна» та ПФ «Форос» (а.с.73-77), заявку № 15 від 19.11.2020 до договору №1902/20 від 19.02.2020 (а.с.78), рахунок від 10.12.2020 № б/н (а.с.79), довідку про транспортні витрати від 07.12.2020, видану ПФ «Форос», згідно з якою витрати на перевезення склали 18200,00 грн. (а.с.80).
Однак, щодо підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів, за змістом відзиву на позовну заяву відповідачем вказано, що у пункті 2.1. договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.02.2020 № 1902/20 зазначено, що умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, узгоджується сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною даного договору, до митного оформлення заявку не надано.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно до частин 11, 12, 13 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до Графи 20 Розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що, містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезения за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Для підтвердження вартості перевезення декларантом надано: заявку № 15 від 19.11.2020 до договору № 1902/20 від 19.02.2020, рахунок від 10.12.2020 № б/н, довідку про транспортні витрати від 07.12.2020, видану ПФ «Форос», згідно з якою витрати на перевезення склали 18200,00 грн. 
В повідомленні митного органу вказано, що в довідці про транспортні витрати від 07.12.2020 визначено транспортні витрати за маршрутом с. Добріно (рф) кордон України м.п. Бачівськ 18200 грн. Інформація про витрати на навантаження, вивантаження, інші операції з товарами відсутня. Таким чином, спів ставляючи суми, вказані в наданих документах, неможливо встановити всі складові транспортно-експедиційних послуг, які впливають на рівень митної вартості товарів відповідно до умов поставки.
Водночас, як встановлено судом, згідно з заявки та рахунку на оплату замовлено перевезення вантажу за маршрутом перевезення: с. Добріно (Калужська обл. рф) с. Софіївська Борщагівка (Київська область, Україна) на суму 33000,00 грн. Відповідно до довідки про транспортні витрати від 27.01.2021 вартість перевезення вантажу, здійсненого за маршрутом: с. Добріно, Калужська обл. кордон України м.п. Бачівськ становить 18200 грн. (а.с.79-80).
Позивач наводить аргументи про те, що рахунок та заявку складено на загальну суму перевезення до митного кордону України на суму 18200,00 грн., що включається до митної вартості товару, та перевезення по території України на суму 14800,00 грн, що не включається до митної вартості, а всього на суму 33000,00 грн.
Відповідно до Графи 20 Розділу ІШ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599, перелік документів, які можуть бути надані експедитором на підтвердження розміру вартості перевезення, не с вичерпним, а отже, довідка експедитора ПФ «Форос» є належним документом на підтвердження вартості перевезення.
Положеннями Графи 20 Розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 до переліку документів, які подаються на підтвердження вартості перевезення, не віднесено документи на підтвердження витрат на навантаження, вивантаження, інші операції з товарами.
Про існування будь-яких додаткових витрат, в тому числі на навантаження, вивантаження, інші операції з товарами, експедитор ПФ «Форос» позивачу не повідомляв, про їх існування позивачу невідомо і відсутні підтвердження їх наявності у експедитора, з огляду на що висновки відповідача про те, що транспортно-експедиційні витрати с непідтвердженими не відповідають обставинам справи та спростовуються наданими позивачем документами.
Щодо відомостей про страхування, то в довідці про транспортні витрати від 07.12.2020 страхування вантажу не здійснювалось (а.с.80).
Водночас, як зазначалося судом вище, відповідно до зовнішньоекономічного контракту № MIR-MIU/150715 поставка здійснювалася на умовах поставки FCA Ворсіно, FCA Біла Калитва відповідно до Інкотермс-2010 (а.с.52-57).
Згідно з умовами FCA (Free Carrier – Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем., подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому, ризики за товар, включаючи страхування, переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу в транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження на транспорт перевізника.
Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, правилами Інкотермс не передбачено зобов`язання покупця щодо страхування товару, а митним законодавством передбачено, що страхові документи подаються у випадку, якщо здійснювалось страхування.
Враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, і позивачем було подано про це довідку, у позивача був відсутній обов`язок надавати документи на підтвердження страхування під час митного оформлення.
Верховний Суд у постанові від 31.05 2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), внаслідок чого, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2024 у справі №520/6058/24.
При цьому, з матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним рішенням митна вартість товару визначена за резервним методом, у тому числі, у зв`язку з відсутністю прайс-листа виробника товару.
Суд звертає увагу на те, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що підтверджує заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, подання якого передбачене частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
Також, чинним законодавством не встановлено конкретних вимог та переліку відомостей (критеріїв), які повинен містити прайс-лист. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.
Тобто прайс-лист є документом довільної форми, внаслідок чого, митний орган не може посилатися на неповноту чи відсутність його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Правову позицію аналогічного змісту викладено в постанову Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17.
Окрім того, пунктом 5.1 контракт № MIR-MIU/150715 передбачено, що покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару покупець сплачує протягом 180 календарних дні з моменту відвантаження товару, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.
Тобто, станом на дату декларування товару, оплата товару позивачем не здійснена і у позивача був відсутній обов`язок надавати банківські платіжні, бухгалтерські документи, виписку з бухгалтерської документації. Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності об`єктивної, документально підтвердженої інформації щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за товар, що оцінюється спростовується матеріалами справи, оскільки станом на момент виникнення спірних відносин строк оплати не настав.
Разом з тим, однією із підстав прийняття оскарджувнаого рішення є зауваження відповідача, що в пункті 2.4 контракту № MIR-MIU/150715 передбачено, що в ціну товару включена вартість упаковки, маркування та всі витрати, пов`язані з погрузкою товару, однак, в контракті та інвойсі від 02.12.2020 № 0212 відсутні вищезазначені числові складові митної вартості товару.
Водночас, як встановлено судом, відповідно до пункту 2.5 контракту «У ціну товару згідно з умовами базису поставки FCA включені такі витрати Продавця: всі витрати, пов`язані з навантаженням товару та з оплатою митних формальностей та податків у країні Продавця, а також вартість тари, упаковки маркування. Ціна товару не може бути змінена після відправки товару та інвойсу Покупцеві» (а.с.52).
Відповідно до положень А.9 Інкотермс-2010 умови поставки FCA термін "Франко-Перевізник" продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.
З огляду на вказане посилання відповідача на неможливість розрахунку вартості товару у зв`язку з відсутністю в контракті та інвойсі таких числових складових митної вартості товару як вартість упаковки, маркування, завантаження не ґрунтуються на нормах частини 10 статті 58 МК України.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані позивачем для митного оформлення товару. При цьому, документи, які надавалися відповідачу при митному оформленні товарів, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Щодо твердження відповідача про можливу пов`язаності позивача як покупця з продавцем товару, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 16 статті 58 МК України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Відповідно до частини 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (надалі Угода) для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: а) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; 6) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; с) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; е) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; 1) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; 8) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; 1) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Частиною 5 статті 15 Угоди вказано, що особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4.
В оскаржуваному рішенні не зазначена жодна із підстав, наведених в частині 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, а, відтак, доводи сторони позивача з цього питання суд оцінює критично.
Щодо доводів відповідача на підтвердження правомірності коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Відповідач вказує, що для визначення митної вартості використанні відомості згідно із митними деклараціями: товар № 3 - від 05.09.2020 № UA100310/2020/662830 (митна вартість із розрахунку 2,17 дол. США /кг), товар № 12 - від 25.09.2020 №UA209230/2020/3123 (митна вартість із розрахунку 3,52 дол. США/кг), товар № 14 - від 10.11.2020 №UA500490/2020/505466 (митна вартість із розрахунку 4,59 дол. США/кг), товар № 15 - від 20.10.2020 № UA100020/2020/46619 (митна вартість із розрахунку 4,49 дол. США/кг), товар №16 - від 11.09.2020 № UA807290/2020/22040 (митна вартість із розрахунку 3,55 дол. США/кг), товар № 17 від 06.10.2020 № UA110140/2020/9239 (митна вартість із розрахунку 5,93 дол. США/кг), товар № 22 - від 15.09.2020 № UA209170/2020/66870 (митна вартість із розрахунку 2,65 дол. США/кг), товар № 25 - від 30.10.2020 № UA100040/2020/187319 (митна вартість із розрахунку 2,94 дол. США/кг), товар № 32 - від 17.09.2020 №UA100090/2020/556854 (митна вартість із розрахунку 2,70 дол. США/кг), товар № 34 від 14.11.2020 № UA100430/2020/12551 (митна вартість із розрахунку 2,42 дол. США/кг).
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/16046/16.
Відповідно до висновків Верховного Суду наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору (постанови Верховного Суду від 04.09.2018 по справі №814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі № 809/4367/15).
Окрім цього, відповідно до пункту 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням частиною 2 статті 55 МК України.
Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 у справі № 813/5405/15, від 31.01.2020 у справі № 804/7761/16.
Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Позивачем при поданні митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товарів було подано документи, що підтверджують складові митної вартості та правомірно застосовано основний метод визначення митної вартості товару, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 57 МК України за ціною договору, яка підтверджувалась документами, доданими до митної декларації. Вказані документи не містили розбіжностей або ознак підробки та підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, в тому числі вартість перевезення, відсутність витрат на страхування та сплату роялті, включення вартості упакування до ціни товару.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач не надав пояснення щодо корегувань на обсяг партії, не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 МК України. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Враховуючи наведене вище, провівши аналіз поданих доказів, як окремо кожен так і в їх сукупності, суд прийшов переконання про те, що жодних розбіжностей, наявності ознак підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари не встановлено, адже усі дії щодо ціни та подальшої її зміни підтверджено як самим контрактом, так і додатковими угодами та інвойсами. Дії сторін з цього питання були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не установлено. Відповідачем не підтверджено належними доводами неправильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та таке відповідачем не спростовано, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
З огляду на викладене вище суд доходить до висновку, що рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 09.12.2020 №UA100310/2020/000052/2 не відповідає вимогам чинного законодавства, внаслідок чого, визнається судом протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із платіжною інструкцією від 04.03.2021 підтвердив сплату судового збору на суму 2270,00 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ: 
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна»– задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2020 №UA100310/2020/000052/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, м. Київ, 03124) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» (код ЄДРПОУ 37311013, вул. Сім`ї Стешенків, 1, м. Київ, 03148) сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Учасники справи:
Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» (код ЄДРПОУ 37311013, вул. Сім`ї Стешенків, 1, м. Київ, 03148).

Відповідач:
Київська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, м. Київ, 03124).

Суддя   /підпис/  Панікар І.В.