ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/328/26 Справа № 175/18267/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лютая Г. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 січня 2026 року       м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, є особою з інвалідністю третьої групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністартивних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 173, ст. 185 КУпАП - 
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністартивних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 173, ст. 185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 грн.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 25.09.2025 близько 20:00 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї падчериці ОСОБА_2 , а саме дії психічного, економічного та фізичного характеру, чим завдав шкоду психічному здоров`ю. Таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД №871070).
26.09.2025 приблизно о 16:30 за адресою: с. Олександрівка, вул. Дослідна, 120 ОСОБА_1 , висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП (протокол серії ВАД №871072).
26.09.2025 приблизно о 16:40 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , не виконував вимоги поліцейського Малікова А.С. надати документи, висловлювався у бік поліцейського, та штовхнув, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП (протокол серії ВАД №871071).
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи сфабриковані зі сторони потерпілої і поліцейського. Взяті до уваги брехливі свідчення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
Вказує, що суд не взяв до уваги його покази та покази матері потерпілої. Він 25.09.2025 року взагалі не бачив потерпілу.
Також зазначає, що на дії працівника поліції подано скаргу.
Також вказує, що рапорт працівника поліції не відповідає дійсності, він, будучи інвалідом, фізично не може вступати в фізичний конфлікт.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки до суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Проте, суд першої інстанції не дотримався вимог наведених процесуальних норм та дійшов хибних висновків.
Так, згідно обвинувачення викладеного в протоколах про адміністративні правопорушення, 25.09.2025 близько 20:00 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї падчериці ОСОБА_2 , а саме дії психічного, економічного та фізичного характеру, чим завдав шкоду психічному здоров`ю. Таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД №871070).
26.09.2025 приблизно о 16:30 за адресою: с. Олександрівка, вул. Дослідна, 120 ОСОБА_1 , висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП (протокол серії ВАД №871072).
26.09.2025 приблизно о 16:40 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , не виконував вимоги поліцейського Малікова А.С. надати документи, висловлювався у бік поліцейського, та штовхнув, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП (протокол серії ВАД №871071).
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
19.12.2024 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови, набули чинності зміни ст. 173-2 КУпАП, відповідно до яких, правопорушенням за цією статтею є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Враховуючи викладене, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 , складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 173, ст. 185 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень, суд першої інстанції послався на те, що відеозаписи та аудіозаписи, які додані до протоколів про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають. Відео, аудиозаписи містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення.
Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки переглядом відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї падчериці ОСОБА_2 , а саме дії психічного, економічного та фізичного характеру, чим завдав шкоду психічному здоров`ю та висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
На відеозаписі зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції, при цьому, не вбачається, що він не виконував вимоги поліцейського надати документи чи висловлювався у бік поліцейського, чи штовхнув його.
Наявний в матеріалах справи аудіозапис розмови ОСОБА_1 . ОСОБА_2 апеляційний суд не визнає належним та допустимим доказом, оскільки з нього не можливо встановити в який час його було зроблено.
Інших доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 дійсно вчинив дані адміністративні правопорушення матеріали справи не містять.
Частиною 1 статті 7 КУпАП регламентовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , – задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1  — скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати не винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 173, ст. 185 КУпАП та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун