1	Справа № 335/12390/25  3/335/133/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Запоріжжя 

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., при секретарі Бойкинюк Д.П., за участю захисника – адвоката Шубіна О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВстановиВ:
18.12.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 520655 від 22.11.2025, щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаним протоколом встановлено, що 22.11.2025 о 15 год. 29 хв. в м. Запоріжжя, по вул. Заповідній, біля буд. 54, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що виявлено під час огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7 510 ARMF 0240, тест номер 34, результат тесту – 2,31 проміле. З результатом огляду водій ОСОБА_1 був згоден. Вказаними діями водій порушив вимоги п. 2.9.«а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Від його захисника, адвоката Шубіна О.П., надійшло декілька клопотань, а саме:
1)про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з посиланням на те, що при складанні матеріалів патрульними поліцейськими були порушені вимоги ст. ст. 266, 267 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі – Інструкція № 1452). Зокрема, патрульні поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру проходження не медичного огляду. Надалі, провівши огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і отримавщи результат 2,31 проміле, патрульний поліцейський не отримав від ОСОБА_1 чітко висловленої згоди з вказаним результатом, не роз`яснив водію право не погодитись з таким результатом, право у разі незгоди з результатами тесту за допомогою газоаналізатора пройти такий огляду медичному закладі, не отримав від водія відмову від проходження такого огляду. Відтак, за ствердженням захисника, порушення поліцейським встановленої законодавством процедури робить результати огляду на місці зупинки недійсними, оскільки вони породжуть правові наслідки лише у разі згоди водія з такими результатами і відмови від проходження огляду в медичному закладі;
2)про незастосування до ОСОБА_1 , у разі визнання його винуватим, додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, шляхом застосування за аналогією відповідних положень КК України, з огляду на те, що ОСОБА_1 працює моряком далекого плавання, у звязку з чим часто виїжджає у службових справах до порту, тобто наявність права керування транспортними засобами надає йому можливість заробляти на життя;
3)про повне дослідження доказів в судовому засіданні.
Також адвокат надав копію особистих пояснень ОСОБА_1 , в яких зазначено, що дійсно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і отримав результат 2,31 проміле. Однак згоду з таким результатом він не висловлював. Поліцейський також не роз`яснив йому процедуру проходження не медичного огляду, не отримав від ОСОБА_1 чітко висловленої згоди з вказаним результатом, не роз`яснив водію право не погодитись з таким результатом, право у разі незгоди з результатами тесту за допомогою газоаналізатора пройти такий огляду медичному закладі, не отримав від водія відмову від проходження такого огляду. Відтак, на думку ОСОБА_1 , поліцейський не забезпечив проходження належну процедуру проходження медичного огляду, чим порушив право на захист.
Також ОСОБА_1 зазначив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що його поведінка на місці зупинки не мала ознак такого сп`яніння.
Його захисник, адвокат Шубін О.П., в судовому засіданні висловив доводи на підтримку раніше поданих клопотань, пославшись на викладені в них факти і доводи. 
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходить з такого.
Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у формі керування у транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, які оформлені з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством України: довідкою з бази даних підсистеми «Інформаційний портал Національної поліції України»; рапортом поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд на місці зупинки був проведений за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7 510 ARMF 0240, тест номер 34, результат тесту – 2,31 проміле, відомостями відеозапису з персональних нагрудних відеореєстраторів з номерами 470389, 471826, 474967, що містяться на DVD-диску.
Оцінюючи зміст відеозапису, доданого до протоколу, суддя виходить з того, що цим записом зафіксовано, що 22.11.2025 о 15 год. 29 хв. в м. Запоріжжя, по вул. Заповідній, біля буд. 54, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому він рухався на автомобілі, в якому ліве та праве зовнішні дзеркала заднього виду були складені у стоянковій позиції, що виключало користування ними під час руху, і саме це стало причиною зупинки транспортного засобу поліцейськими. Після зупинки і в ході встановлення особи ОСОБА_1 патрульним поліцейським були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота водія, які в подальшому підтвердились тремтінням пальців рук та порушеннями мовлення, характерними саме для алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 погодився. Після проходження такого огляду і оголошення результату тесту на рівні 2,31 проміле, на запитання поліцейського про те, чи згоден він з таким результатом, ОСОБА_1 дослівно відповів так: «Та чому ж я не згоден?! Я що, дятел?», що було сприйняте поліцейським як згода з вказаним результатом огляду. В подальшому, в ході складання протоколу та додатків до нього, ОСОБА_1 неодноразово висловлювався в тому сенсі, що він дійсно керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що в суді під час розгляду справи йому нічого буде пояснювати, крім того, що він їхав п`яний, тощо.
Також відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 було вголос зачитано зміст акту огляду на стан сп`яніння, а також те, що він висловив згоду з результатами вказаного огляду, про що ОСОБА_1 власноруч розписався, не висловлюючи жодних заперечень чи сумнівів 
Будь-яких підстав для обґрунтованого сумніву у належності та допустимості наявних у справі доказів під час розгляду справи не встановлено.
Відповідні доводи сторони захисту суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеними вище матеріалами справи.
Щодо порушень поліцейськими належної правової процедури.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Частинами четвертою – шостою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення медичного огляду на стан сп`яніння та фіксації його результатів регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі – Інструкція № 1452); Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі – Інструкція № 1395); Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (надалі – Порядок № 1103).
Зокрема, пунктами другим – шостим Порядку № 1103 передбачено таке.
Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
Суд підкреслює, що згода ОСОБА_1 з результатами тесту на місці зупинки мала вираз у щонайменше двох формах:
у тому, що на запитання поліцейського про те, чи згоден він з таким результатом, ОСОБА_1 дослівно відповів так: «Та чому ж я не згоден?! Я що, дятел?», що не можна розтлумачити інакше, як згоду;
при складанні і підписанні акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 власноручно і без жодних заперечень розписався у графі про те, що із результатом 2,31 проміле він згоден.
Таким чином, оскільки підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду ОСОБА_1 та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду були очевидними, для поліцейського це було необхідною і достатньою підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п. 5 Порядку № 1103).
Відтак, за даних обставин поліцейський не був зобов`язаний додатково роз`яснювати ОСОБА_1 право не погоджуватись з результатами огляду та право на проходження огляду у медичному закладі, а мав право встановити факт правопорушення та перейти безпосередньо до процедури складання протоколу.
Посилання сторони захисту на необізнаність ОСОБА_1 з такою процедурою не можуть бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки незнання закону не звільняє від відповідальності.
Відтак, на переконання суду, поліцейськими були дотримані вимоги всіх нормативно-правових актів, що регулюють підстави і порядок проходження водіями огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідні доводи сторони захисту суд відхиляє як юридично необґрунтовані.
Щодо незастосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд виходить з того, що законодавчі зміни у сфері боротьби з пияцтвом за кермом послідовно йдуть шляхом посилення відповідальності, її безальтернативності й невідворотності. Саме тому санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних стягнень або нижньої чи верхньої межі стягнення, а можливість звільнення особи від відповідальності з переданням на поруки трудового колективу була безпосередньо виключена із ст. 21 КУпАП.
Відтак, звільнення судом правопорушника від адміністративного стягнення за відсутності відповідної норми права, яка надавала б суду відповідне дискреційне повноваження, означало б підміну закону судовим рішенням, що є неприпустимим.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст.276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (Отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300; Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997; установа банку: Казначейство України (ЕАП); Номер розрахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300 з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, а саме 34000,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.) (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з часу набрання нею законної сили.

Суддя М.М. Мінаєв