П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/28645/25 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Антонюк В.В. 
Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 
02 грудня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О., 
позивача: ОСОБА_1 ,  
представника позивача: Чернілевської Р.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення -, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який мотивував тим, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаною особою, що підтверджується Тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .
Вказує, що  04.09.2025 року позивачу стало відомо, що Третім відділом ДВС у м. Вінниці на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №5066 у рамках виконавчого провадження №79010318 про стягнення з нього штрафу у розмірі 34 000 грн., було ухвалено Постанову про арешт коштів Боржника.
З метою з`ясування обставин, позивач 08.09.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було видано копію Постанови №5066 від 08.07.2025. При цьому, жодних розписок про отримання копії Постанови від позивача, відповідачем отримано не було. Так, 08.07.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 було складено Постанову №5066 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000 грн.
Позивач зазначив, що постанова Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 мотивована тим, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз.6 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз.2 п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що є порушенням правил військового обліку.
З метою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, 24.06.2025 року було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №3161. Також, у Постанові №5066 ІНФОРМАЦІЯ_3 стверджує, що згідно наданих пояснень ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, стверджує, що військово-облікові дані оновлював.
На переконання позивача, Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2025 №5066 є необґрунтованою, протиправною, такою, що суперечить вимогам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, а викладені в ній факти та обставини є недостовірними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року позов залишено без задоволення. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №5066 від 08.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП - залишено без змін.
Не погодившись з прийнятим судовим рішення позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржене судове рішення, прийняти нове - про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного судового рішення.
Вказує, що в процесі проходження ВЛК в листопаді 2023 року та отримання тимчасового посвідчення військовозобов`язаного Позивачем було повідомлено Відповідачу всі свої військово-облікові та контактні дані та в подальшому такі дані Позивача змін не зазнавали. При цьому, як вже зазначалось вище, Позивач вчергове проходив огляд лікарями ВЛК жовтні 2024 року, тобто майже через три місяці після спливу встановленого законом строку на оновлення військово-облікових даних, однак Відповідач жодних претензій до Позивача, який особисто прибув до приміщення ТЦК та СП з приводу не поновлення даних не висловлював, протокол про адміністративне правопорушення не складався. 
Зауважує, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що Відповідачем взагалі вчинялись будь-які дії, спрямовані на самостійне отримання відомостей про контактні та інші дані Позивача, що необхідні Відповідачу для здійснення заходів з оповіщення та інших мобілізаційних заходів шляхом взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами та органами державної влади, а також, що вказані дії Відповідача не принесли позитивних результатів та не дали Відповідачу об`єктивної можливості отримати необхідні йому персональні дані Позивача як військовозобов`язаної особи.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 02 грудня 25 року о 15 год. 00 хв.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Чернілевська Р. В. заявлені вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не подав.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заяви відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.06.2025 року стрільцем-помічником гранатометника 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим солдатом ОСОБА_2 , уповноваженим складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №227 від 08.05.2025, було складено протокол про адміністративне правопорушення №3161 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
З даного протоколу вбачається, що: « ОСОБА_1 не виконав вимоги абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-ІХ від 11.04.2024 в частині обов`язку протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані…», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.2101 КУпАП.
08.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №5066, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000, 00 гривень.
З вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-ІХ від 11.04.2024. Громадянин ОСОБА_1 з 18.05.2024 по 17.07.2024 не надав достовірну інформацію про свої персональні дані щодо адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), відомості про які не має можливості отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії, а відтак громадянин ОСОБА_1 не виконав свій юридичний обов`язок, чим порушив перехідні положення Закону №3633-ІХ від 11.04.2024. Законом №3633-ІХ від 11.04.2024 було внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, відтак невиконання визначених вимог Закону №3633-ІХ від 11.04.2024 в частині не уточнення своїх персональних даних кваліфікується, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Також із вищевказаної постанови встановлено, що її було винесено у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак і відсутність правових підстав для їх задоволення.
Колегія суддів не погоджується з наведеним судом обґрунтуванням та висновками покладеними в основу оскарженого рішення та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з положеннями ст.235 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.210-1 КУпАП, віднесено до компетенції Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. При цьому порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України (ст. 246 КУпАП). Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст.248 КУпАП). Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення (ст.ст.7, 8 КУпАП). Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).
В даному випадку, необхідність у відповідності до ст.278 КУпАП проведення належної підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та обов`язок з`ясування при її розгляді обставин, визначених ст.280 КУпАП, покладено саме на ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст.235 КУпАП).
За змістом ч.3 ст. 210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.
Отже, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року №2105-IX (Указ №65/2022), запроваджено загальну мобілізацію, яка триває і донині.
Згідно з частинами 1, 3 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Аналіз зазначених вище положень законодавства дозволяє дійти висновку про те, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.
Щодо особистих контактних даних, таких як номер телефону та електронна адреса, то колегія суддів зауважує, що Позивач звертав увагу суду першої інстанції на те, що його контактний номер телефону ІНФОРМАЦІЯ_7 відомий з 2023 року та не змінювався по даний час, а створення особистої електронної пошти є правом, а не обов`язком кожної людини та Позивач власної електронної адреси не має, оскільки у нього немає необхідності у її використанні. Також, у позовній заяві Позивач звертав увагу суду першої інстанції на той факт, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , регулярно проходив огляди військово-лікарською комісією та виконував зобов`язання щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підтвердження вказаного сторона Позивача додавала до позовної заяви копії Довідки ВЛК від 08.11.2023, 29.10.2024, 07.03.2025. В процесі проходження ВЛК в листопаді 2023 року та отримання тимчасового посвідчення військовозобов`язаного Позивачем було повідомлено Відповідачу всі свої військово-облікові та контактні дані та в подальшому такі дані Позивача змін не зазнавали.
Окрім того, Позивач вчергове проходив огляд лікарями ВЛК жовтні 2024 року, тобто майже через три місяці після спливу встановленого законом строку на оновлення військово-облікових даних, однак Відповідач жодних претензій до Позивача, який особисто прибув до приміщення ТЦК та СП з приводу неоновлення даних не висловлював, протокол про адміністративне правопорушення не складався.
Відповідно до положень частини першої статі 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону №1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
За приписами ч.3 ст.14 Закону №1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Даною частиною статті 14 Закону №1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до Законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
З аналізу приведених вище положень Закону №1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.
Відповідно до наведених вище приписів ч.3 ст.14 Закону №1951-VIII, Відповідач, як орган ведення Реєстру мав можливість одержати, зокрема, від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі відомості, зазначені в пунктах 8, 8-1 ч.1 ст.7 вказаного Закону (відомості про дітей (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження), відомості про сімейний стан особи та відомості про членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження); а від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів - відомості, зазначені, зокрема в пункті 1-7 ч. 1 ст. 7 цього Закону (місце проживання та місце перебування).
Однак, даному випадку матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що Відповідачем взагалі вчинялись будь-які дії, спрямовані на самостійне отримання відомостей про контактні та інші дані Позивача, що необхідні Відповідачу для здійснення заходів з оповіщення та інших мобілізаційних заходів шляхом взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами та органами державної влади, а також, що вказані дії Відповідача не принесли позитивних результатів та не дали Відповідачу об`єктивної можливості отримати необхідні йому персональні дані Позивача як військовозобов`язаної особи.
Складений протокол та оскаржена постанова таких даних не містять.
Як вже зазначалось вище, законодавець чітко визначив умову, за якої, зокрема, положення статті 210 КУпАП не застосовуються, а саме: за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.
Отже, накладення штрафу за неоновлення військово-облікових даних без повної та всебічної перевірки доступності цієї інформації в інших базах є необґрунтованим та свідчить про недотримання вимог чинного законодавства України. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог вказав, що інформаційно-комунікаційні системи, реєстри, бази даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, можуть не містити окремих даних, які необхідно було оновити до 17.07.2024, тим самим допустив неможливість такого оновлення даних без участі особи. Проте, зазначене твердження суду першої інстанції не підтверджується жодним доказом, який би свідчив про те, що зазначена вище контактна інформація Позивача, а саме номера телефону та електронної поштової адреси не міститься в жодній інформаційно-комунікаційній системі або базі даних, до яких Відповідач має доступ шляхом електронної взаємодії. З оскарженоїх постанови не вбачається, що Відповідачем вчинялись певні дії спрямовані на отримання таких контактних даних ОСОБА_1 .
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що Наказом Міністерства оборони України та Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і Державного реєстру фізичних осіб - платників податків» від 21.08.2023 №494/446, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2023 р. за №1564/40620 затверджено Порядок електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Вказаний Порядок забезпечує можливість ТЦК та СП отримувати інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
Положеннями ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме Відповідач у справі, а не позивач - зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Однак, суд першої інстанції проігнорувавши положення ч.2 ст.77 КАС України переклав тягар доказування на Позивача, вказуючи, що ним не надано доказів, що підтверджують оновлення військово-облікових даних в установлений законом строк.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям новорї постанови. 
Також, підлягає скасуванню і постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки її винесено без надання відповідачем оцінки законодавчо визначеній умові, за якої, зокрема, положення статті 210-1 КУпАП не застосовуються. В оскарженій постанові - відповідні посилання відсутні.
Отже, накладення штрафу за неоновлення військово-облікових даних без повної та всебічної перевірки доступності цієї інформації в інших базах не може вважатися обґрунтованим та свідчить про недотримання відповідачем вимог чинного законодавства України.
За таких підстав, справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП України щодо ОСОБА_1 колегія суддів вважає за необхідне направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №5066 від 08.07.2025 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП України щодо ОСОБА_1 направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.