Справа № 127/34352/25 
Провадження № 33/801/150/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
Доповідач: Медвецький С. К.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 МК України,

у с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару, що складає 188 271,68 грн в дохід держави, з конфіскацією транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», VIN-код НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона перемістила через митний контроль України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», VIN-код НОМЕР_1 , митне оформлення якого здійснено за ЕМД від 19 червня 2024 року № 24UA401020032807U7, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документу, що містить неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості, а саме рахунку-фактури № 2115 від 28 травня 2024 року.
Не погоджуючись з указаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
судом першої інстанції належним чином не досліджено докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення;
суд першої інстанції та митний орган безпідставно ототожнили загальну вартість, повідомлену Податковим директоратом Королівства Норвегія, з митною вартістю транспортного засобу;
листом іноземної компанії «ILIA AS» уточнено опис спірної вартості транспортного засобу та чітко зазначено, що до його вартості (46 000 норвезьких крон) також додана вартість комплекту зимових шин на дисках (3 600 норвезьких крон);
комплект зимових шин на дисках не є конструктивною частиною транспортного засобу та не включається до його митної вартості;
не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України;
наявний в матеріалах справи протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2025 року не відноситься до цієї справи, оскільки містить єдиний унікальний номер судової справи № 127/34382/25, в якому зазначена особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 .
Крім цього, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року, при цьому поважність причин його пропуску обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не була присутня у судовому засіданні, а копію постанови отримала лише 06 січня 2026 року.
Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Згідно зі статтею 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
Право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин 1, 2 статті 55, пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.
Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.
Таким чином, ЄСПЛ роз`яснив, що положення ст. 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).
Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому, дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Матеріалами справи установлено, що у судовому засіданні 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 у часті не брала.
Судова повістка про виклик до суду надсилалась місцевим судом на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак була повернута без вручення з відміткою «Адресат відсутній за указаною адресою».
Відповідно до супровідного листа на указану адресу ОСОБА_1 направлено копію постанови від 17 листопада 2025 року.
Водночас доказів надсилання та вручення указаних процесуальних документів ОСОБА_1 матеріали справи не містять. 
30 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими вона ознайомилась 06 січня 2026 року та отримала копію постанови від 17 листопада 2025 року. 
Наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження підтверджуються матеріалами справи та є поважними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом.
Отже, строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов висновків, що судом першої інстанції під час розгляду указаної справи допущені такі істотні порушення вимог процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, з метою недопущення від учасників процесу будь-яких сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду даної справи суддею.
Згідно зі ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.
Рішенням Ради суддів України затверджене Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення), яке визначає порядок функціонування автоматизованої системи документообігу в судах, яка забезпечує, зокрема реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, в тому числі судових справ, етапів їх руху;  об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ між суддями з додержанням принципів випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ, з урахуванням завантаженості кожного судді (збалансованого навантаження) (пункт 1.3.1. Положення).
Особливості розподілу судових справ та інших передбачених законом процесуальних документів, що подаються до суду, встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Пунктами 2.3.1, 2.3.18, 2.3.20, 2.3.21 Положення встановлено, що:
розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ;
визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.
автоматизований розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів) здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів, у тому числі спеціалізації зі здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх; 
судові справи підлягають автоматизованому розподілу між суддями, які мають на момент автоматизованого розподілу судових справ повноваження для здійснення процесуальних дій;
якщо судова справа підлягає розгляду (перегляду) колегією суддів, при автоматизованому розподілі судових справ автоматизованою системою в місцевому суді визначається головуючий суддя, а в судах апеляційної та касаційної інстанцій - суддя-доповідач із числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності);
результатом автоматизованого визначення складу колегії суддів є протокол автоматизованого визначення складу колегії суддів, що автоматично створюється автоматизованою системою.
Норми чинного КУпАП не передбачають процедури визначення складу суду для розгляду проваджень в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах, проте указаний недолік законодавства повинен бути усунутий застосуванням аналогії закону.
Європейський суд з прав людини у своїх прецедентних рішеннях неодноразово зазначав про подібність правової природи правопорушень та необхідність у застосуванні передбачених кримінально-процесуальних гарантій при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності, до прикладу «Лучанінова проти України», «Швидка проти України», «Надточій проти України».
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про можливість застосування під час розгляду справ про адміністративні правопорушення за аналогією окремих положень кримінально-процесуального законодавства.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.
Частиною третьою 3 ст. 35 КПК України встановлено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, крім випадків, установлених законом.
Установлено, що в матеріалах справи наявний протокол автоматизованого розподілу судової справи № 127/34348/25 (провадження № 3/127/7219/25) між суддями від 30 жовтня 2025 року (а. с. 66) щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 .
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року у справі № 127/34352/25 (провадження № 3/127/7220/25) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України.
Водночас протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 127/34352/25 (провадження № 3/127/7220/25) щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Відсутність указаного протоколу позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірки законності визначення складу суду для розгляду цієї справи. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Апеляційний суд вважає такі порушення істотними, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення.
Указане у свою чергу позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Ураховуючи викладене, апеляційний суд уважає, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 здійснено судом першої інстанції з істотним порушенням вимог процесуального Закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 289, 294, КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду    С. К. Медвецький