П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10032/24	

Головуючий І інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Контракт-Н» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення суду - 16.04.2025р.) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контракт-Н» про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
27.03.2025р. ГУ ДПС в Миколаївській області звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до ТОВ «Контракт-Н», в якому просило суд стягнути «податковий борг» у загальному розмірі – 190 194,20 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є платником податків та має перед місцевим та державним бюджетом «податковий борг» у вигляді не сплати, згідно визначеними 3 узгодженими податковими повідомленнями-рішеннями від 16.05.2024р., 3-х адміністративних штрафів, який до цього часу добровільно не сплачений.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (ухваленим в порядку письмового (спрощеного) провадження) адміністративний позов ГУ ДПС в Миколаївській області – задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Контракт-Н» на користь держави податковий борг у сумі 190 194,20 грн. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача 16.05.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.04.2025р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС в Миколаївській області.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025р. вказану апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Контракт-Н» та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
16.06.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
18.06.2025р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив, в якому представник позивача категорично заперечував проти задоволення апеляційної скарги та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції без змін. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Відповідач - ТОВ «Контракт-Н» (код ЕДРПОУ 38623109), згідно витягу з ЄДР ЮО та ФОП, з 11.04.2013р. зареєстроване юридичною особою та з 12.04.2013р. знаходиться на податковому обліку в ГУ ДПС в Миколаївській області. Товариство зареєстроване і заходиться за юридичною адресою: АДРЕСА_1 . Керівником ТОВ є Цимбал О.Г., а засновником є ОСОБА_1 . Основним видом економічної діяльності підприємства за кодом КВЕД 46.71 є «оптова торгівля твердим, рідким і газоподібним паливом».
У квітні 2024р. посадовими особами ГУ ДПС в Миколаївській області, відповідно до положень ПК України, було проведено перевірку ТОВ «Контракт -Н» (код ЕДРПОУ 38623109), за результатами якої складено відповідний Акт перевірки №6449/14-29-09-02-07/38623109 від 08.04.2024р., в якому було зафіксовано порушення платником норм п.п.230.1.2., п.230.1. ст.230 ПК України.
Далі, на підставі вказаного Акту перевірки, уповноваженою особою ГУ ДПС в Миколаївській області 16.05.2024р. було прийнято податкові повідомлення-рішення, якими до ТОВ «Контракт -Н» застосовано штрафні (фінансові) санкції, а саме:
- (50 21081103) Адміністративні штрафи та інші санкції (Місцевий бюджет UA48020010000091496) – 180 000 грн., податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми "ПС" №1119414290902 від 16.05.2024р., за період 28.03.2024р. по 05.04.2024р., строк сплати 17.06.2024р., нараховано - 180 000 грн., сплачено - 0,00 грн., сума боргу – 180 000 грн.;
- (50 21081103) Адміністративні штрафи та інші санкції (Місцевий бюджет UA48020010000091496) – 9 000 грн., податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми "ПС" №1119314290902 від 16.05.2024р., за період 28.03.2024р. по 05.04.2024р., строк сплати 17.06.2024р., нараховано - 9000 грн., сплачено - 0,00 грн., сума боргу - 9000 грн.;
- (30 21081103) Адміністративні штрафи та інші санкції (Державний бюджет UA48060150000071713) - 1020 грн., податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми "ПС" №1119214290902 від 16.05.2024р., за період 28.03.2024р. по 05.04.2024р., строк сплати 17.06.2024, нараховано - 1 020 грн., сплачено - 0,00 грн., сума боргу - 1 020 грн.
Крім того, 14.05.2024р. уповноваженою особою контролюючого органу також було винесено ще одне податкове повідомлення - рішення «ПС» №00107800407 - про застосування до підприємства відповідача штрафних (фінансових) санкцій з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднених речовин стаціонарними джерелами забруднення (рахунок розмежування казначейства UA 48020010000091496) за несвоєчасне подання податкової декларації за період 4 кв. 2023р., строк сплати - 20.06.2024р., нараховано - 340 грн., сплачено - 165,80 грн., сума боргу 174, 20 грн.
Вказані вище податкові повідомлення-рішення (з актом перевірки та розрахунком штрафних санкцій) контролюючим органом були направлені по пошті на відому юридичну адресу ТОВ «Контракт -Н» - м.Миколаїв, пр.Центральний, буд.138 кв.25, однак лист (рекомендоване повідомлення) повернувся на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
В подальшому, оскільки вказані вище податкові повідомлення-рішення від 16.05.2024р. та 14.05.2024р. платником податків у будь-який спосіб не були оскаржені, а штрафні санкції добровільно не сплачені, уповноваженою особою ГУ ДПС в Миколаївській області 10.07.2024р. на адресу ТОВ «Контракт -Н» винесено Податкову вимогу про сплату боргу в загальній сумі 190 157,92 грн., яка, в свою чергу, також була направлена по пошті на відому юридичну адресу ТОВ «Контракт -Н» - м.Миколаїв, пр.Центральний, буд.138 кв.25, однак лист (рекомендоване повідомлення) повернувся на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У зв`язку з тривалою несплатою відповідачем податкового боргу, та з метою стягнення з останнього вказаної вище суми податкового боргу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності правових підстав для стягнення з ТОВ «Контракт-Н» визначеного «узгодженими» (до цього часу не оскарженими) податковими повідомленнями-рішеннями податкового боргу. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується із висновками, наведеними судом 1-ї інстанції, та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Як слідує зі змісту положень пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків. 
Як передбачено пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у т.ч. після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. 
А як визначено приписами п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Відповідно до положень пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, «податкове зобов`язання» - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, «податковим боргом» вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Тобто, «узгоджена» сума «податкового зобов`язання», не сплачена платником податків в строки, визнається сумою «податкового боргу» такого платника податків.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України закріплено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Як визначено у п.36.1 ст.36 ПК України, «податковим обов`язком» визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, що визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
При цьому, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).
За змістом п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. 
Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається «узгодженою».
Відповідно до приписів п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом десяти робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
За приписами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Як передбачено у п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, що забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг, можливі наслідки непогашення у встановлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
За змістом п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Разом із тим, згідно з пп.56.1 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Підпунктом 56.15 ст.56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, що визначені у п.56.3 цієї ж статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
При зверненні платника податків до суду з позовом стосовно визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пп.56.18 ст.56 ПК України).
Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. 
Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається «неузгодженим».
З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що «узгоджене» грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, що визначені законодавством, набуває статусу «податкового боргу», з метою стягнення якого контролюючий орган і має право звертатись з відповідним позовом до суду.
Так, як беззаперечно встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, відповідачем - ТОВ «Контракт-Н», як на момент подачі даного позову, так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду 1-ї інстанції від 16.04.2025р., а також і на цей час (т.б. станом на 27.01.2026р.) вищезазначені податкові повідомлення-рішення від 16.05.2024р. та 14.05.2024р. (як і податкова вимога від 10.07.2024р.) у будь-який спосіб оскаржені не були (доказів зворотного не надано), а штрафні санкції, визначені цими ППР добровільно не сплачені, у зв`язку із чим, у підприємства дійсно виник і обліковується перед бюджетом «податковий борг» на загальну суму – 190 194,20 грн. 
Як передбачено приписами п.п.20.1.34 ст.20 ПК України, органи, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Отже, враховуючи вище викладені обставини та норми чинного у цій сфері законодавства, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку про повне задоволення даного адміністративний позову контролюючого органу.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника відповідача про нібито порушення відповідачем певних норм ПК України та судом 1-ї інстанції норм процесуального права, то апеляційний суд вважає ці доводи необгрунтованими, недоведеними і взагалі безпідставними, та такими, що жодним чином не свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи або про невірне застосування ним норм матеріального чи процесуального права.
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки, як вже зазначалося вище, ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ТОВ «Контракт-Н» - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 27.01.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: М.П. Коваль 

В.О. Скрипченко