Справа № 602/1236/25
Провадження № 2-а/602/8/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2026 р.         м. Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участі: 
секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,
представника позивача адвоката Радосюк О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
До Лановецького районного суду Тернопільської області через свого представника, адвоката Радосюк О.І., звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі по тексту - ГУНП або відповідач) про скасування постанови ЕГА №1921338 по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2025, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 
Позивач вважає, що вказана постанова є необґрунтованою, безпідставною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи і не містить жодних доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
У позовній заяві стверджується, що позивач дійсно 19.11.2025 телефонував на лінію 102, однак таке звернення було зумовлене об`єктивними обставинами та не мало на меті здійснення завідомо неправдивого виклику поліції. Під час нарахування пенсійних коштів на пенсійну банківську картку позивач виявив нестачу коштів у сумі близько 3000 грн. У зв`язку з поширеністю випадків шахрайських дій, у т.ч. щодо осіб похилого віку та пенсіонерів, позивач обґрунтовано припустив можливість вчинення щодо нього шахрайства. З цієї причини він звернувся на лінію 102, однак не з метою виклику поліції для реагування, а з метою повідомлення про виявлену нестачу коштів та отримання захисту і роз`яснень від правоохоронних органів. ОСОБА_1 не усвідомлював, що його звернення може бути розцінене як завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки діяв добросовісно, керуючись необхідністю захисту своїх майнових прав та особистої безпеки. У його діях відсутній умисел, який є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. 
Позивач просить спірну постанову скасувати і закрити провадження у справі.
Представник відповідача у встановлений судом строк подав відзив на позов, згідно з яким позов не визнає, вважає його безпідставним. Зазначає, що 19.11.2025 ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції, повідомивши про подію, якої насправді не було, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Факт здійсненого позивачем правопорушення підтверджується матеріалами справи, які долучені до відзиву, а саме аудіозаписом повідомлення ОСОБА_1 . Вважає, що поліцейським, яким виявлено дане порушення, зроблено правильний висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.
Ухвалою суду від 29.12.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, яку представником позивача виконано в повному обсязі.
Ухвалою суду від 07.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи, з урахуванням положень параграфу 2 глави 11 КАС України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.01.2026.
Ухвалою суду від 16.01.2026 розгляд адміністративної справи за клопотанням представника позивача відкладено на 30.01.2026.
Позивач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, у відзиві просив суд справу слухати за його відсутності у зв`язку із зайнятістю по службі.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні представник позивача, адвокат Радосюк О.І., позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, прибув до Тернопільської області сам, близьких родичів не має. Щомісяця отримує пенсію на пенсійну картку, яка обслуговується в Ощадбанку. 19.11.2025 він, перевіряючи баланс на карті, дійшов помилкового висновку про нестачу коштів на його пенсійній картці, у зв`язку з чим телефонував на «гарячу лінію» Ощадбанку, однак так і не з`ясувавши причини нестачі коштів, знаючи про розповсюджені випадки шахрайства з електронними платіжними засобами, зателефонував на лінію 102 для отримання роз`яснень щодо подальших дій. За зверненням позивача працівниками поліції проведено перевірку і виявлено, що напередодні з пенсійної картки позивача було знято готівку в сумі 3000 грн. Коли це з`ясувалося, позивач згадав, що він дійсно знімав готівку з картки у банкоматі у зазначеній сумі. Однак, про цей факт він забув в силу свого похилого віку. Після цього він вибачився перед працівниками поліції, які, проте, притягнули його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Представник позивача вважає, що в діях позивача не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки мала місце його добросовісна помилка. 
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив фактичні обставини справи, відповідні спірні правовідносини і дійшов наступних висновків.
19 листопада 2025 року інспектором ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Модною І.В. була складена постанова ЕГА № 1921338 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (далі у тексті – оскаржувана постанова або спірна постанова).
В оскаржуваній постанові зазначено, що 19.11.2025 ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою Тернопільська область, Кременецький район, вул. Набережна, 5, здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме працівників поліції, повідомив про подію, якої насправді не було.
До відзиву представником відповідача долучено аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_1 з оператором лінії «102».
Дослідивши зміст зазначеного аудіозапису, суд установив, що ОСОБА_1 зателефонував на лінію «102» та розповів оператору про те, що приблизно 20 хв тому у телефонній розмові представник Ощадбанку повідомила йому суму пенсії, зарахованої на його банківську картку. Однак, коли він перевірив баланс по цій картці, то виявив, що сума коштів на цій картці на 3000 грн менше, ніж та, яку озвучила йому представник банку. Також зазначив, що нещодавно приїхав до м. Ланівці і наразі перебуває у будинку престарілих. Оператор лінії «102», з`ясувавши номер банківської картки у ОСОБА_1 , сказала йому, щоб він очікував дзвінка від працівників поліції. На цьому розмова завершилася. 
Предметом позову у цій адміністративній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (поліцейського) щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку (зокрема, стаття 183). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Стаття 183 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Оцінюючи правомірність рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, суд зазначає, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.
Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. 
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби або свідомо допускає, що такий виїзд буде мати місце.
Тобто, не будь-яке повідомлення особи органу поліції може бути кваліфіковане за ст. 183 КУпАП, а лише те, яке, по-перше є завідомо неправдивим, по-друге спрямованим на безпідставне реагування і виїзд поліцейських. Добросовісна помилка щодо фактичних обставин, повідомлених особою спеціальній службі, свідчить про відсутність умислу як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони зазначеного правопорушення. 
З`ясування, серед іншого, тих обставин чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні, є обов`язком органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про що прямо вказано у ст. 280 КУпАП. 
Як слідує зі спірної постанови, позивачу ставиться у провину завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомлення про подію, якої не було.
Суд не погоджується з висновками посадової особи, викладеними в оскаржуваній постанові, з наступних міркувань.
Зі змісту аудіозапису телефонної розмови позивача з оператором лінії «102» слідує, що позивач повідомив останню про те, що: 1) він мав розмову з працівником Ощадбанку, яка озвучила йому суму пенсії, зарахованої на його банківську картку; 2) після перевірки балансу банківської картки він виявив, що сума коштів на ній менша (приблизно на 3 тис.грн), ніж та сума, яку озвучила йому представник банку.
При цьому, зазначений аудіозапис не містить тверджень позивача про те, що його гроші хтось викрав чи неправомірно ними заволодів, як і не містить прохання позивача про виклик (виїзд) до нього працівників поліції.
Як установлено в ході судового розгляду, позивач зареєстрований у м. Білозерське Покровського району Донецької області, звідки був змушений виїхати, з метою уникнення негативних наслідків збройної агресії рф, покинувши своє постійне місце проживання. 
Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, Білозерська міська територіальна громада Покровського району Донецької області з 24.02.2022 була віднесена до територій можливих бойових дій, а з 10.08.2025 є територією активних бойових дій.
Тобто, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24.10.2025 №6110-7002335976, копія якої міститься у матеріалах справи.
Окрім того, позивач є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має незадовільний стан здоров`я, про що свідчать надані позивачем виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Олександрівська ЛПЛ» (госпіталізований з 25.08.2025 по 29.08.2025), КНП «Лозівське ТМО» Лозівської міської ради Харківської області (госпіталізований з 29.08.2025 по 20.09.2025), КНП «Лановецька міська лікарня» (госпіталізований з 28.10.2025 по 17.11.2025).
З 17 листопада 2025 року КУ «Лановецький територіальний центр надання соціальних послуг» здійснював стаціонарний догляд за рахунок бюджетних коштів за позивачем як за особою, яка перебуває у складних життєвих обставинах, що підтверджується копією договору №1111106 від 17.11.2025, наданою позивачем.
У зв`язку з чим, позивач, не маючи іншого житла, з 17.11.2025 перебував у закладі для людей похилого віку (будинку престарілих). Про цю обставину він повідомив у телефонній розмові оператора лінії «102».
За відсутності близьких родичів та можливості заробляти кошти, єдиним джерелом доходу позивача є пенсійні виплати.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає слушними доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 , в силу свого похилого віку (74 роки), стану здоров`я, та будучи значною мірою дезорієнтованим складними життєвими обставинами, у яких він перебуває, міг забути, яку саме суму коштів він зняв напередодні зі своєї картки, та добросовісно помилитися щодо балансу на його пенсійній картці. 
Також суд звертає увагу на те, що зі змісту аудіозапису телефонної розмови позивача з оператором лінії «102» слідує, що позивач не одразу зміг пригадати назву установи банку, в якому обслуговується його пенсійний рахунок, що також свідчить про можливе зниження його когнітивних здібностей, яке природним чином має місце у людей похилого віку.
Встановлені обставини, на переконання суду, свідчать про наявність у діях позивача добросовісної помилки щодо суми коштів на його пенсійній картці та відсутність умислу на вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню органом (посадовою особою) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі обставини орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі доказів у справі про адміністративне правопорушення, перелічених у ст. 251 КУпАП.
Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Зазначена вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема від 29.04.2020 у справі №161/5372/17, від 29.04.2020 у справі №211/4667/16-а(2-а/211/26/17), від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.
У цій справі суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова зазначеним вимогам не відповідає, оскільки доказів того, що позивач вчинив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомив про подію, якої не було, у цій постанові не наведено. 
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, беззаперечних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідачем надано не було і матеріали справи їх не містять.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є недоведеним.
Відтак, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, її необгрунтованість та є підставою для її скасування.
Отже, з урахуванням викладеного вище суд вважає, що рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято суб`єктом владних повноважень (поліцейським) з недотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України (п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України) у зв`язку з чим були порушені права та інтереси позивача. 
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновків про те, що оспорювану постанову, яка не відповідає вимогам закону, слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП – закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю. 
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605 грн 60 коп, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1КС54555М від 02.01.2026, копія якої міститься у матеріалах справи. 
Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору по справі. 
Керуючись статтями 2, 77, 139, 143, 241-243, 246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
у х в а л и в :
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю. 
2. Постанову ЕГА №1921338 по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн - скасувати.
3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП – закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
ВІДПОВІДАЧ: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження - вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, код ЄДР 40108720.

Суддя:	  	В.  А.  Наумчук