ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 р.	Справа № 440/5536/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
представників сторін: позивача - Заліпи Н.Ю., відповідача - Карапетяна А.С., Боровець Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 15.10.25 року по справі № 440/5536/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" 
до  Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг   
про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» (далі по тексту – ТОВ «Полтавагаз збут», позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту – відповідач, НКРЕКП), в якому просило суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про застосування санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу» від 08.04.2025 № 520;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про усунення порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» від 08.04.2025 № 45-р.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність винесених НКРЕКП постанови «Про застосування санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу» від 08.04.2025 № 520 та розпорядження «Про усунення порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» від 08.04.2025 № 45-р, як таких, що прийняті без урахування такої обставини, як відсутність вини позивача у своєчасному поверненні коштів побутовим споживачам, що підтверджується Сертифікатом Полтавської торгово-промислової палати № 5300-24-1935 від 18.10.2024 про наявність форс-мажорних обставин, а саме неможливості здійснення фінансових операцій через накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях та що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
Також, просив врахувати, що в силу пункту 3.10 Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу та порядок надання компенсації споживачам за їх недотримання, затверджених Постановою НКРЕКП 21.09.2017 № 1156 (у редакції постанови НКРЕКП 10.11.2022 № 1415) (далі по тексту – Мінімальні стандарти № 1156), у разі необґрунтованої відмови у наданні компенсації або залишення заяви без розгляду споживач має право звернутись до НКРЕКП та її територіальних органів або до суду, однак, таких заяв подано не було. Отже, у побутових споживачів будь-яких претензій щодо недотримання ТОВ «Полтавагаз збут» мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу не виникало.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 по справі № 440/5536/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ" (вул. Володимира Козака, буд. 2 а, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 39813404) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, буд. 19, м. Київ 57, 03057, код ЄДРПОУ 39369133) про визнання протиправним та скасування постанови та розпорядження задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу від 08 квітня 2024 року №520.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження про усунення порушень Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» від 08 квітня 2025 року №45-р.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ" за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг витрати зі сплати судового збору в сумі 4844,80 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок) грн.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування обставин у справі та не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 у справі № 460/5536/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «Полтавагаз Збут» у задоволені позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про прийняття оскаржуваного рішення за неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття рішення, яке відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню.
Наполягав, що оскільки за наслідками позапланової виїзної перевірки ТОВ «Полтавагаз Збут» було виявлено порушення позивачем вимог підпунктів 13, 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201 (далі по тексту – Ліцензійні умови № 201), а також пункту 3.1 глави 3 Мінімальних стандартів № 1156, зокрема, ТОВ «Полтавагаз Збут» не повернуло побутовим споживачам на поточний рахунок переплату вартості природного газу і не надало споживачу обґрунтовану відповідь щодо повернення суми переплати у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача, а також не сплатило споживачу у визначених розмірах компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, НКРЕКП, керуючись пунктом 10.1 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого Постановою НКРЕКП 14.06.2018 № 428 (в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 09.06.2021 № 935) (далі по тексту – Порядок № 428), правомірно та обґрунтовано прийняло рішення про застосування до позивача санкцій.
Щодо долученого до матеріалів справи Сертифікату Полтавської торгово-промислової палати № 5300-24-1935 переконував, що відповідно до пункту 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) (далі по тексту – Регламент № 44(5), установлення форс-мажорних обставин проводять у кожному окремому випадку індивідуально щодо окремого зобов`язання, у той час, як Сертифікат № 5300-24-1935 видавався не щодо окремого зобов`язання перед окремим побутовим споживачем. А відтак, дія такого Сертифікату не поширюється на договірні зобов`язання із усіма окремими побутовими споживачами.
Водночас, факт виникнення у позивача окремих зобов`язань щодо повернення коштів переплати за послуги постачання природного газу підтверджується наявністю окремих особових рахунків, а саме: ОСОБА_1 - № 6354; ОСОБА_2 – № НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 - № 30141; ОСОБА_4 - № 809; ОСОБА_5 - № 45492. У свою чергу, відкриття та ведення особового рахунку ТОВ «Полтавагаз Збут» є беззаперечним доказом існування договірних відносин на момент виникнення спірних зобов`язань, що повністю спростовує висновки суду першої інстанції про зворотне.
З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.02.2025 у справі №260/9781/23, звернув увагу суду, що положеннями пункту 3.2 Мінімальних стандартів № 1156 передбачено обов`язок повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником, при цьому нормами абзацу четвертого пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (далі по тексту – Правила № 2496) визначено спосіб як саме має зараховуватись така переплата постачальником.
Однак, всупереч наведеному, НКРЕКП встановлено, що ТОВ «Полтавагаз Збут» було недотримано мінімальний стандарт якості при наданні постачальником послуг постачання природного газу щодо повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача щодо 4 споживачів, а саме: ОСОБА_6 (о/р 6354) - перевищення становить 46 робочих днів, ОСОБА_3 (о/р 30141) - перевищення становить 75 робочих днів, ОСОБА_4 (о/р 809) - перевищення становить 72 робочих днів, ОСОБА_5 (о/р 45492) - перевищення становить 102 робочих днів, що відповідно правомірно зумовило прийняття оскаржуваних постанови про застосування санкцій та розпорядження про усунення порушення.
Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
На переконання позивача, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, вірно врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносин, викладені у постанові від 04 липня 2024 року по справі № 380/8597/23, виходячи із яких, сертифікат торгово-промислової палати засвідчує існування непереборних обставин у період, за який до суб`єкта господарювання було застосовано штрафні санкції. 
Відтак, факт виникнення форс-мажорних обставин відповідачем у спірних правовідносинах не спростовано, а у Сертифікаті Полтавської торгово-промислової палати № 5300-24-1935 чітко визначені часові межі дії обставин непереборної сили.
Вважав передчасним застосування до ТОВ “Полтавагаз збут” відповідальності у вигляді штрафу за порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов № 201, так як застосування штрафних санкцій та покладення розпорядженням від 08.04.2025 № 45-р обов`язку у стислі терміни усунути порушення, допущені під час дії форс-мажорних обстави, не відповідають критеріям, передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.
Позивач у заяві від 03.02.2026 на підтвердження арешту рахунків та неможливість проведення по них платіжних операцій з повернення помилково сплачених коштів споживачам природного газу, просив долучити до матеріалів справи довідки, надані банками, у яких відкриті рахунки ТОВ “Полтавагаз збут”.
Представник відповідача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представник позивача в судових засіданнях підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови НКРЕКП від 25.02.2025 № 278 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Полтавагаз збут» та посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки від 04.03.2025 № 103, Сектором НКРЕКП у Полтавській області у термін з 06.03.2025 по 19.03.2025 проведена позапланова виїзна перевірка щодо дотримання ТОВ «Полтавагаз збут» підпункту 13 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП, від 16.02.2017 № 201, у частині виконання умов (вимог) чинних Правил постачання природного газу, що затверджуються НКРЕКП, а також договорів постачання природного газу, а саме пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, у частині зарахування у разі переплати суми переплати в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повернення на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.
За результатами позапланової виїзної перевірки ТОВ “Полтавагаз збут” складений Акт від 19.09.2025 № 60, де зафіксовані порушення:
- підпункту 13 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині виконання умов (вимог) чинних Правил постачання природного газу, що затверджуються НКРЕКП, а також договорів постачання природного газу, а саме положення пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання у частині зарахування у разі переплати суми переплати в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повернення на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.
- підпункту 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП, а саме:
- пункту 3.1 глави 3 Мінімальних стандартів та вимоги до якості обслуговування споживачів природного газу та порядку надання компенсації споживачам за їх недотримання, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 № 1156 (зі змінами) (далі – Мінімальні стандарти та вимоги), у частині забезпечення постачальником мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу споживачу,
- пункту 3.2 глави 3 Стандартів та вимог у частині повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати - у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача;
- пункту 3.4 глави 3 Стандартів та вимог у частині сплати споживачу компенсації у розмірах, наведених у додатку 3 до цих Стандартів та вимог, у разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.
08.04.2025 за результатами розгляду Акта №60, НКРЕКП були прийняті:
- Постанова № 520, якою накладений штраф на ТОВ «Полтавагаз збут» у розмірі 126922,00 (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні за порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме: підпункту 13 у частині виконання умов (вимог) чинних Правил постачання природного газу, що затверджуються НКРЕКП, а також договорів постачання природного газу, підпункту 25 у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП.
- Розпорядження № 45-р, яким зобов`язано позивача усунути порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме: підпункту 13 у частині виконання умов (вимог) чинних Правил постачання природного газу, що затверджуються НКРЕКП, а також договорів постачання природного газу, підпункту 25 у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП, для чого у строк до 02 червня 2025 року: 1) повернути на поточні рахунки споживачів, зазначених в Акті, надлишково сплачені кошти за використання природного газу; 2) надати компенсацію 4 споживачам, зазначеним в Акті, за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу та порядку надання компенсації споживачам за їх недотримання, затверджених постановою НКРЕКП від 21 вересня 2017 року № 1156, про що повідомити НКРЕКП.
ТОВ «Полтавагаз збут» із вказаними Постановою та розпорядженням не погодилось, звернулось до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведення відповідачем шляхом надання до суду належних і допустимих доказів правомірності постанови НКРЕКП від 08.04.2025 № 520 про накладення штрафу та розпорядження від 08.04.2025 № 45-р, що зумовило визнання їх протиправними та скасування.
Судом враховано висновки Верховного Суду щодо подібних правовідносин, викладені у постанові від 04 липня 2024 року при розгляді справи № 380/8597/23, відповідно до яких сертифікат торгово-промислової засвідчує існування непереборних обставин у період, за який до суб`єкта господарювання було застосовано штрафні санкції. Відтак, оскільки факт виникнення форс-мажорних обставин у позивача сторонами не спростовано, а в сертифікаті чітко визначені часові межі дії обставин непереборної сили, суд дійшов висновку про передчасність застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу за порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно — підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.
Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначенні Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII).
Відповідно до вимог статей 1, 3 Закону № 1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) - є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.
Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до вимог статті 2 Закону України № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері комунальних послуг: діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).
Згідно з положеннями статті 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом державного контролю та застосування заходів впливу.
Основними завданнями Регулятора є забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг.
Частиною четвертою, п`ятою та дев`ятою статті 14 Закону № 1540-VIII передбачено, що Регулятор на своїх засіданнях, зокрема, розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції.
Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених нею порядків контролю.
Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.
Згідно з частиною сьомою статті 19 Закону № 1540-VIII підставою для проведення позапланової виїзної перевірки є:
- подання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, письмової заяви про здійснення заходу державного контролю;
- обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, її законних прав;
- обґрунтоване звернення суб`єктів господарювання та споживачів про порушення суб`єктом природної монополії, оператором малої системи розподілу законодавства з питань доступу до електричних / теплових / газових мереж та/або порушення ліцензійних умов;
- перевірка виконання рішень Регулятора щодо усунення порушень вимог законодавства, прийнятих за результатами планових або позапланових перевірок;
- перевірка достовірності наданих Регулятору даних у звітності або в інших документах.
Строк проведення позапланової виїзної перевірки не може перевищувати 10 робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - трьох робочих днів.
У разі великих обсягів перевірки за рішенням Регулятора строк проведення позапланової виїзної перевірки може бути збільшений до 20 робочих днів, а для суб`єктів малого підприємництва - до п`яти робочих днів із внесенням відповідних змін до посвідчення на проведення перевірки.
Під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки.
У разі виявлення під час проведення позапланової виїзної перевірки однорідних порушень або таких, що прямо випливають із питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, Регулятор має право перевіряти такі порушення із подальшим застосуванням до суб`єкта господарювання відповідальності, передбаченої законодавством.
У розумінні частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.
Процедуру організації та проведення перевірок; порядок оформлення результатів перевірок; права та обов`язки голови та членів комісії з перевірки; права та обов`язки уповноваженої особи ліцензіата; контроль за виконанням рішень НКРЕКП; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов установлено нормами Порядку № 428.
У відповідності до пункту 1.1 Порядку № 428 його дія поширюється на суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу.
На виконання пунктів 10.3 та 10.4 Порядку № 428, за порушення законодавства та ліцензійних умов у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП може застосовувати до ліцензіатів санкції у вигляді: застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; накладення штрафу; зупинення дії ліцензії; анулювання ліцензії (аналогічні норми передбачено статтею 22 Закону про НКРЕКП).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не наводив доводів або заперечень щодо дотримання відповідачем процедури проведення чи оформлення результатів перевірки, а також прийняття оскаржуваного рішення.
Водночас, ТОВ «Полтавагаз збут» вказував, що не є постачальником природного газу у розумінні норм діючого законодавства, відповідно, Мінімальні стандарти № 1156, не поширюються на нього, так як з 01.03.2021 всіх побутових споживачів ТОВ «Полтавагаз збут» включено до Реєстру постачальника «останньої надії» - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
З цього приводу колегія суддів зауважує, що постановою НКРЕКП від 25.04.2017 № 549 ТОВ «Полтавагаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, яка не була ані скасована, ані анульована (доказів зворотного матеріали справи не містять, а сторони на такі обставини не покликаються), через що вважається чинною.
З огляду на наявність діючої ліцензії у позивача, припинення з 01.03.2021 ТОВ «Полтавагаз збут» постачання природного газу для побутових споживачів не звільняє позивача від відповідальності за порушення Ліцензійних умов з постачання природного газу, допущених ним як постачальником природного газу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2025 по справі № 140/4936/24.
Щодо своєчасного повернення коштів побутовим споживачам, позивач вказав на відсутність самостійних звернень споживачів із заявами про повернення коштів та існування форс-мажорних обставин - неможливість здійснення фінансових операцій через накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що підтверджується Сертифікатом Полтавської торгово-промислової палати № 5300-24-1935 від 18.10.2024.
Колегія суддів відхиляє посилання позивача на ненадання письмових заяв від споживачів про повернення коштів, з огляду на таке.
Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі – Типовий договір).
Підпунктом 3 пункту 6.2 розділу VI Типового договору визначено, що постачальник зобов`язується обчислювати і виставляти рахунки Споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог, передбачених цим Договором.
Пунктом 11.5 розділу XI Типового договору установлено, що дія цього Договору припиняється, зокрема, у разі реєстрації споживача в Реєстрі споживачів іншого постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи у порядку, визначеному Правилами постачання та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493. У такому випадку дія цього Договору припиняється на наступний день після реєстрації споживача в Реєстрі іншого постачальника.
В абзаці четвертому пункту 24 розділу ІІІ Правил № 2496 встановлено, що у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.
Наведені норми чітко передбачають для ліцензіата строк для повернення переплати споживачам - п`ять робочих днів після отримання вимоги. При цьому норми пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів № 1156, які встановлюють вимогу повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником, та абзацу четвертого пункту 24 розділу ІІІ Правил № 2496, які визначають, як саме має зараховуватись така переплата постачальником, не суперечать одна одній. А тому доводи позивача про те, що у нього відсутні підстави як попереднього постачальника повертати такі переплати побутовим споживачам на підставі їх вимог є помилковими.
Регулятором за результатами проведення перевірки встановлено та відображено в акті перевірки, що ТОВ «Полтавагаз збут» не повернуто кошти 5 побутовим споживачам (всього 11713,05 грн), (перевищення складає від 46 до 726 робочих днів).
Так, у разі ненадання постачальником компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу в порядку, визначеному пунктом 3.4 цієї глави, споживач має право самостійно звернутися до постачальника із заявою за формою, наведеною в додатку 4 до цих Стандартів та вимог. У разі необґрунтованої відмови у наданні компенсації або залишення заяви без розгляду споживач має право звернутись до НКРЕКП та її територіальних органів або до суду (підпункт 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів № 1156).
З наведеного слідує, що відсутність додаткової заяви про надання компенсації від споживачів відповідно до пункту 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів № 1156 не є підставою для позбавлення їх права на її отримання, а подання такої заяви є правом споживача, а не обов`язком.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3.14 глави 3 Мінімальних стандартів № 1156 компенсація за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу не надається у випадках, якщо недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу було спричинено доведеними: форс-мажорними обставинами, що підтверджується відповідно до чинного законодавства; діями споживача, що призвели до затримки у наданні послуг.
Із змісту Постанови № 1416 видно, що затримка у наданні послуги внаслідок форс-мажорних обставин або з вини споживачів має бути документально підтверджена (пункт 3.1 розділу 3 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-газ- якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам»).
Загальні правові, економічні та соціальні засади створення торгово-промислових палат в Україні, встановлення організаційно-правових форм і напрямів їх діяльності, а також принципи їх взаємовідносин з державою визначає Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР (далі по тексту – Закон № 671/97-ВР).
Відповідно до статті 14-1 Закону № 671/97-ВР Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП України) та уповноваженими нею регіональними торгово- промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»:
- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності
- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;
- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.
Також у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 викладено наступні висновки:
«…лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;
- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;
- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку».
Такі правові висновки знайшли свій розвиток і у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, у якій зазначено, що сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, 05.09.2024 на адресу ТОВ «Полтавагаз збут» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Байрамова Талята Рефатовича № 75966366 від 04.09.2024 про відкриття виконавчого провадження із виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 у справі № 917/916/21 про стягнення з ТОВ «Полтавагаз Збут» на користь ТОВ "Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» боргу за не виконання мирової угоди. 
Також, 05.09.2024 на адресу ТОВ «Полтавагаз збут» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Байрамова Талята Рефатовича № 75966366 від 04.09.2024 про арешт коштів боржника.
Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи довідками : АТ «Полтава-банк» № 5 від 29.01.2026, ПАТ «КБ «Акордбанк» від 28.01.2026 № 101-1097-2026, АТ «ОТП Банк» від 28.01.2026 № Д00-89-1-2/13/, АТ «Таскомбанк» від 30.01.2026 № 289/47.7-Д, АТ «Ощадбанк» від 30.01.2026 № 77/4-09/13122/2026, відповідно до яких, станом на момент видачу таких довідок на відкриті у цих банках рахунки ТОВ «Полтавагаз збут» накладено арешти коштів.
Крім того, відповідно до Сертифікату, виданого Полтавською торговою-промисловою палатою № 5300-24-1935 від 18.10.2024 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут», підтверджено наявність таких форс-мажорних обставин : не можливість здійснення фінансово-господарських операцій через накладений арешт на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника – ТОВ «Полтавагаз збут» щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: повернути суми переплати за спожитий природний газ чи помилково сплачених коштів, на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у термін : протягом 5 робочих днів після отримання вимоги. 
Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання : 04 вересня 2024 року ; дата закінчення : тривають на 18 жовтня 2024 року.
З огляду на те, що у період неповернення побутовим споживача переплати (з 01.11.2024 по 25.12.2024), а також у періоди прострочення виплати побутовим споживачам компенсації за недотримання Мінімальних стандартів (з 30.10.2024 по 16.01.2025) фактично мав місце форс-мажор, що підтверджено вказаним Сертифікатом, у ТОВ "Полтавагаз збут", через арешти на відкритих рахунках, була відсутня можливість здійснення повернення сум переплати за спожитий природний газ чи помилково сплачених коштів, на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у термін : протягом 5 робочих днів після отримання вимоги.
Враховуючи, що недотримання позивачем мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу було спричинено доведеними у цій справі форс-мажорними обставинами, що підтверджується Сертифікатом Полтавської торгово-промислової палати № 5300-24-1935 від 18.10.2024, колегія суддів дійшла висновку, що у розумінні пункту 3.14 глави 3 Мінімальних стандартів № 1156 ТОВ «Полтавагаз збут» під час дії таких обставин (арешт коштів) звільняється від обов`язку з надання компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність вказаних вище обставин непереборної сили не звільняє позивача від обов`язку виконання зобов`язань перед споживачами в частині повернення коштів та сплати компенсації, а є лише відкладальною умовою для виконання таких зобов`язань після усунення перешкод, що існують (арешт коштів).
Колегія суддів відхиляє викладені у апеляційній скарзі доводи про неможливість поширення Сертифікату Полтавської торгово-промислової палати № 5300-24-1935 від 18.10.2024 через відсутність у ньому визначення конкретних договірних зобов`язань із окремими побутовими споживачами, так як Сертифікат чітко містить, як конкретизацію фарс-мажорних обставин (арешт рпхунків), так і конкретне зобов`язання (можливість здійснення повернення сум переплати за спожитий природний газ чи помилково сплачених коштів, на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у термін : протягом 5 робочих днів після отримання вимоги), а також часові межі дії обставин непереборної сили (дата настання : 04 вересня 2024 року ; дата закінчення : тривають на 18 жовтня 2024 року).
Враховуючи те, що арешт коштів позивача припадає саме на період виникнення обов`язку перед споживачами в частині повернення коштів та сплати компенсації, а сукупність наданих до матеріалів справи документів, на які посилається позивач, беззаперечно свідчить про об`єктивні перешкоди у фінансово-господарській діяльності ТОВ "Полтавагаз Збут", тобто форс-мажорні обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях позивача ознак вини.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що накладення на ТОВ «Полтавагаз Збут» оспорюваною постановою НКРЕКП від 08.04.2025 № 520 штрафних санкцій та покладення розпорядженням від 08.04.2025 № 45-р обов`язку у стислі терміни усунути порушення під час дії форс-мажорних обставин не відповідає критеріям, передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже такі постанова та розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 по справі № 440/5536/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано 10.02.2026 року