Справа № 197/13/26
Провадження № 1-кп/197/15/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисниці – адвокатки ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , громадянина України, який народився в с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживє без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , контактний телефон НОМЕР_2 , раніше не судимий, 
– у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,
встановив:
на підставі постанови Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18.02.2025, яка набрала законної сили 04.03.2025, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 років, про що ОСОБА_4 був ознайомлений з постановою суду та застосованим до нього адміністративним стягненням. Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, заздалегідь знаючи і розуміючи, що він не отримував посвідчення водія у встановленому законом порядку, а також позбавлений права керувати транспортними засобами за вищевказаною постановою суду, з метою невиконання постанови суду, якою він позбавлений права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, нехтуючи встановленою за рішенням суду забороною права керування транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення статті 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, достовірно знаючи про чинність вказаної постанови суду, відповідно до якої він позбавлений права керувати транспортними засобами, не маючи права керування транспортними засобами, 30.11.2025 о 09:26 годині керував транспортним засобом марки "Fiat Panda" з реєстраційним номером НОМЕР_3 , рухаючись по проїзній частині дороги "Автошлях Р74" до дороги у с. Новолатівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, координати 47.768477, 33.299840, де на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху, був зупинений екіпажем відділу реагування патрульної поліції КРУП ГУНП в Дніпропетровській області "Меридіан 302". Таким чином, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, в частині заборони керування транспортними засобами.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та наполягав на затвердженні укладеної ним із прокурором угоди про визнання винуватості.
Прокурор та захисниця у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості, не вбачаючи підстав для відмови у її затвердженні.
Судом встановлено, що 06.01.2026 між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12025041740000353 від 01.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, з одного боку, та підозрюваним (який наразі має статус обвинуваченого) ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисниці - адвокатки ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 476 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.
Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченим та прокурором за участю захисника була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473 та ч. 4 ст. 474 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. 
Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винуватим; вид та міру покарання, яке буде призначене йому у разі затвердження угоди судом, і на яке він погодився.
Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення; обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд
ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 січня 2026 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисниці – адвокатки ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази: транспортний засіб "Fiat Panda", д.н.з. НОМЕР_3 з ідентифікаційним номером НОМЕР_4 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1