ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7499/25                                        Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/1439/25                                Муратова С.О.
Категорія: ч. 2 ст. 172-3 КУпАП                                Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ        - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря                        - Михайлюка А.В.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності        - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за частиною 2 статі 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за частиною 2 статті 173-2 КУпАП у вигляді штрафу на в розмірі 510 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на грубе порушення поліцейськими його прав та фальсифікацію адміністративного матеріалу.
За обставинами події ОСОБА_1 зазначає, що 12.07.2025, біля 10:00 його онук ОСОБА_2 напав на нього та відібрав його кросівки, незважаючи на його пояснення щодо їх належності. 
У подальшому, ОСОБА_2 вдерся до його кімнати та повторно відібрав кросівки. На його крик підійшла ОСОБА_3 та почала погрожувати виселенням з квартири, яку він отримав у спадок від матері.
У ввечері близько 18:00, він дуже чемно запропонував своїй доньці– ОСОБА_4 , щоб її син ОСОБА_2 вибачився, на що вона викликала поліцейських.
Посилається, що складання поліцейськими стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та заборонного припису здійснено лише зі слів однієї сторони конфлікту, за відсутністю свідків та понятих. Також поліцейський перешкоджав йому у праві надання пояснень та відмовив у оформленні заяви до ХРУП № 1.
04.11.2025 від представника ОСОБА_4 – адвоката Мойсюка А.М. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а постанову судді, без змін.
Посилається на відсутність в апеляційній скарзі ОСОБА_1 обґрунтування відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, неправильного застосування норм матеріального права або порушення суддею норм процесуального права.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 поводився з онуком ОСОБА_2 , якому 14 років, агресивно, звинуватив останнього у грабежі, ображав його, та принижував честь та гідність ОСОБА_2 . Також у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 12.07.2025 та 24.07.2025, останній не заперечує той факт, що він кричав на онука та вказував на здійснення ним грабежу.
У письмових поясненнях від 02.12.2025 ОСОБА_1 посилається на помилковість висновків судді щодо наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП. Вважає, що обставина подій, які мали місце 12.07.2025, спрямовані на поділ майна, що є предметом розгляду у Київському районному суду м. Харкова за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про поділ майна (справа № 953/4346/25).
Будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, в призначене судове засідання законний представник потерпілого ОСОБА_2 – ОСОБА_4 не прибули. Від представника ОСОБА_4 – адвоката Мойсюка А.М. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за відсутністю потерпілої сторони та їх представника.
Заслухавши думку ОСОБА_1 , виходячи з положень статей 268, 269, 270, 294 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності законного представника потерпілого – ОСОБА_4 та її представника – адвоката Мойсюка А.М.
Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав, наполягав на тому, що саме він є потерпіли, оскільки особи, з якими він проживає намагаються позбавити його майна, апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя виходив з того, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП підтверджується зібраними доказами, та дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідальність за частиною 1 статті 1732 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 вказаної статті, передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність), що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Судовим розглядом встановлено, що 12.07.2025 на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про конфлікт з вітчимом, який здійснюю тиск на сина заявниці, ображає, голосно свариться. 
В ході проведення перевірки вищевказаних обставин, поліцейським 12.07.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 699130 від 12.07.2025 стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП про вчинення ним домашнього насильства, психологічного характеру, відносно онука ОСОБА_2 , а саме: ображав, принижував честь та гідність дитини, у наслідок чого, було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілого.
Правовий статус дитини визначений статтею 6 СК України.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону дитинства», держава гарантує захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 12.07.2025 виповнилося 14 років.
Апеляційний суд вважає, що така поведінка діда по відношенню неповнолітнього онука, яка виражалася у образах та іншій недопустимій формі спілкування з дитиною, в силу емоційного стану ОСОБА_2 можуть сприйматися ним як реальна загроза та викликати страхи, тривожність, постійне почуття небезпеки, що може зашкодити психічному здоров`ю дитини, та є неприпустимою.
Також апеляційний суд приймає до уваги, що за обставинами події, які мали місце 12.07.2025 поліцейським винесено терміновий заборонний припис про заборону ОСОБА_1 на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборону у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 протягом трьох діб.
Вказані обставини свідчать про те, що у поліцейського були підстави для застосування спеціального заходу протидії домашньому насильству, з метою негайного захисту постраждалої особи.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя надав належну правову оцінку.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі наявних в матеріалах справи доказів, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1732 КУпАП.
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. 
Приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП та підстав для закриття провадження у справі, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.
Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

Керуючись статтями 7, 23, 1732, 245, 247, 251, 252, 256, 269, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                       О.А. Кружиліна