ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6787/25  Номер провадження 33/814/300/26	Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2025 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винним у тому, 19.10.2025 року о 22 год. 04 хв. в м. Кременчуці, по вул. Миколаївській 2, він керував ТЗ Mercedes-Benz Vaneo 1.7. СDІ, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 ARND -0025, результат огляду позитивний 1,47 проміле, з результатом огляду водій згоден, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає постанову Крюківського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.11.2025 року є незаконною, невмотивованою та підлягає скасуванню.
Стверджує, що недопустимі всі докази, які були здобуті працівниками поліції у даній справі, внаслідок безпідставної зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Vaneo 1.7. СDІ, д.н.з. НОМЕР_1 .
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.10.2025 року о 22 год. 04 хв. в м. Кременчуці, по вул. Миколаївській 2, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Mercedes-Benz Vaneo 1.7. СDІ, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 ARND -0025, результат огляду позитивний 1,47 проміле, з результатом огляду водій згоден, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.10.2025 року серії ЕПР1 №488310, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту приладу Alcotest Drager 7510 ARND -0025, тест №202, результат огляду позитивний 1,47 проміле, копією постанови серії ЕНА 35974282 від 19.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, рапортом інспектора взводу 2 роти 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області Єрохіної С., відеозаписом б/к 476493, 230766, довідкою ст. інспектора ВАП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Галайди О., згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія отримував 06.10.1993 року серії НОМЕР_2 та підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9 а ПДР України.
Доводи апелянта про те, що недопустимі всі докази, які були здобуті працівниками поліції у даній справі, внаслідок безпідставної зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Vaneo 1.7. СDІ, д.н.з. НОМЕР_1 , апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається (хронологічний відрізок 22:08:30 – триває далі) відеозапис розпочинається з моменту спілкування на питання патрульного щодо руху авто відповідає, що їде від товариша. При спілкуванні з патрульними останній заперечив вживання наркотичних чи алкогольних засобів, але патрульним водію було повідомлено про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук та водій погодився на огляд на місці. В подальшому, ОСОБА_1 неодноразово проходив тест на приладі «Драгер». (Хронологічний відрізок 22:17:30 – триває далі) результат огляду за допомогою приладу «Драгер» склав – 1,47 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився. В подальшому працівниками поліції було роз`яснено останньому його права та обов`язки визначені Конституцією України та КУпАП та скалено відносно ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали.
Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.10.2025 року серії ЕПР1 №488310, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту приладу Alcotest Drager 7510 ARND -0025, тест №202, результат огляду позитивний 1,47 проміле, копією постанови серії ЕНА 35974282 від 19.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, рапортом інспектора взводу 2 роти 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області Єрохіної С., відеозаписом б/к 476493, 230766, довідкою ст. інспектора ВАП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Галайди О., згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія отримував 06.10.1993 року серії НОМЕР_2 та підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2025 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Г.Л. Карпушин