РІШЕННЯ
Іменем України

22 січня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/801/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьор В.В.,
за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, розгляд якої здійснено в порядку загального позовного провадження, 

за первісним позовом
позивач: Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради
вул. Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017
код ЄДРПОУ 05517729
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430”
пров. Слобідський, буд. 23, м. Чернігів, 14021
код ЄДРПОУ 37750196
про стягнення 208 000,99 грн

за зустрічним позовом
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430”
пров. Слобідський, буд. 23, м. Чернігів, 14021
код ЄДРПОУ 37750196
відповідач: Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради
вул. Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017
код ЄДРПОУ 05517729
про стягнення 276 105, 65 грн

за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Макаров О.В.;
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Підгорний К.Є.,

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.
До Господарського суду Чернігівської області 08.08.2024 через підсистему “Електронний суд” Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” про стягнення 208 000, 99 грн штрафних санкцій, нарахованих за договором підряду № 52-2022-вс від 22.08.2022.
Позовні вимоги Управління капітального будівництва з посиланням на ч. 2 ст. 215, частини 1, 5 ст. 216, ст. 217, ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України обґрунтовує тим, що укладення додаткової угоди № 3 від 22.11.2022 до договору № 52-2022-вс від 22.08.2022, зокрема, включення пункту 4 до вказаної угоди, яким фактично було здійснено взаємозалік зустрічних вимог шляхом зменшення вартості фактично наданих послуг на суму нарахованих санкцій, прямо суперечить законодавчо встановленій забороні проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку. Та, зважаючи на нікчемність окремої частини правочину, враховуючи, що нараховані штрафні санкції за невиконання умов договору № 52-2022-вс від 22.08.2022 відповідачем не сплачені, позивач вважає їх такими, що підлягають стягненню з відповідача. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.08.2025 позовну заяву Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.
Ухвала суду від 18.08.2025 доставлена до електронного кабінету сторін 18.08.2025 о 12:47 год, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Через підсистему “Електронний суд” 01.09.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю, у тому числі, з причин спливу позовної давності. Відзив прийняти до розгляду та долучений до матеріалів справи.
Також, через підсистему “Електронний суд” 01.09.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” подано зустрічну позовну заяву до Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради про стягнення 208 000, 99 грн заборгованості по оплаті наданих послуг, 50 544, 24 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.01.2023 по 31.05.2025, 15 061, 55 - 3% річних, нарахованих за період з 01.01.2023 по 31.05.2025.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” просить суд у разі, якщо Господарський суд Чернігівської області дійде висновку про необхідність прийняття рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” на користь Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради штрафних санкцій за договором підряду від 22.08.2022 р. № 52-2022-вс, застосувати приписи ч. 11 ст. 238 ГПК України, згідно якої у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.
Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані наслідками нікчемного правочину силу ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, у зв`язку з чим зобов`язання УКБ ЧМР перед ТОВ “ЧСЕУ № 430” по оплаті виконаних робіт по договору № 52-2022-вс від 22.08.2022 за твердженням позивача за зустрічним позовом є простроченими і такими, що невиконані в повному обсязі, а отже існує потреба у стягнення цієї заборгованості з управління на користь ТОВ “ЧСЕУ № 430” в судовому порядку.
05.09.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, підготовче засідання призначено на 02.10.2025 о 09:30 год, встановлено сторонам строки для подання відзиву на зустрічну позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень.
Ухвала від 08.09.2025 доставлена до електронних кабінетів сторін 08.09.2024 о 13:49 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
12.09.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, який долучений до матеріалів справи.
02.10.2025 року підготовче засідання не відбулося в зв`язку знеструмленням електромережі в суді, про що складено акт № 245-25 від 02.10.2025, засідання відкладено на 28.10.2025 о 10:00
Підготовче судове засідання 28.10.2025 відкладено на 13.11.2025 о 12:20.
У судовому засіданні 13.11.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив 6справу до розгляду по суті на 18.12.2025 на 11:30.
Протокольною ухвалою суду 18.12.2025, відповідно до приписів статті 216 ГПК України судом оголошено перерву до 22.01.2026 о 09:30.
У судовому засіданні 22.01.2026 суд оголосив скорчений рішення (вступну та резолютивну частини).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.
Позиції учасників справи по первісному позову.
02.09.2025 у встановлені судом строки від ТОВ “ЧСЕУ № 430” надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останнє проти позовних вимог заперечило з огляду на приписи ч. 4 ст. 612 ЦК України, за змістом якої прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора, оскільки позивач як замовник по Договору підряду від 22.08.2022 р. № 52-2022-вс на виконання п. 7.1 Договору не передав по акту приміщення відповідачу для надання останнім послуг. Крім того, ТОВ “ЧСЕУ № 430” заявив про сплив строку позовної давності до усіх заявлених по цій справі позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову. 
Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.
Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.
05.09.2025 через підсистему “Електронний суд” від Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради надійшла відповідь на відзив, де позивач за первісним позовом, не заперечуючи щодо непідписання акту про передачу приміщення на період надання послуг, стверджує про фактичну можливість відповідача приступити до виконання послуг вчасно. Аргументуючи вказану позицію, позивач вказує на відсутність будь-яких звернень відповідача з вимогами щодо передачі такого приміщення або з листами щодо виникнення інших обставин, які б перешкоджали надавати послуги відповідно до умов договору, а також наголошує на тому, що підтвердженням фактичної передачі приміщення є підписаний сторонами 30.08.2022 акт виконаних робіт за серпень 2022 на суму 250 852, 18 грн, який був оплачений позивачем у повному обсязі на рахунок відповідача. 
Також позивач з посиланням на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України заперечив проти застосування строку позовної давності до позовних вимог у цій справі.
Відповідь на відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.
Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.
ТОВ “ЧСЕУ № 430” не скористалося своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив.
Позиції учасників справи по зустрічному позову.
12.09.2025 у встановлені судом строки через підсистему “Електронний суд” від Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого відповідач за зустрічним позовом, посилаючись на відсутність відповідних бюджетних асигнувань на 2025 рік для сплати заборгованості по оплаті наданих послуг за договором від 22.08.2022 р. № 52-2022-вс вважає зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню, а заборгованість – оплаті за рахунок коштів Чернігівської міської територіальної громади. 
Крім того, Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради, заперечуючи у тому числі проти стягнення інфляційних втрат та 3% річних, з посиланням на частини 1, 3 ст. 612, ст. 613 ЦК України вказує на прострочення ТОВ “ЧСЕУ № 430” та зазначає, що підставою для здійснення будь-яких оплат по Договору є відповідний рахунок на оплату, проте на адресу УКБ ЧМР не було надано а ні актів за формою КБ-2в та КБ-3, які б містили відмінну від вже оплаченої УКБ ЧМР вартості будівельних робіт, а ні відповідного рахунку-фактури, що унеможливило здійснення розрахункової операції.
Відзив на зустрічний позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.
Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.
ТОВ “ЧСЕУ № 430” не скористалося своїм правом на подання відповіді на відзив.
Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Між Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради (далі – Замовник, УКБ ЧМР) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” (далі – Виконавець, ТОВ “ЧСЕУ № 430”) 22.08.2022 укладено Договір підряду № 52-2022-вс (далі – Договір), об`єктом якого відповідно до п. 1. Договору є “Поточний ремонт приміщень для облаштування споруд цивільного захисту (найпростіші укриття) в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 7 Чернігівської міської ради, розташованої за адресою: проспект Перемоги, 197 (ДК 021:2015-45000000-7 “Будівельні роботи та поточний ремонт”)”. 
За цим Договором Виконавець зобов`язується провести обстеження приміщення, скласти дефектний акт на послуги, що потребують надання, та кошторис до них, отримати позитивний експертний звіт та безпосередньо надати послуги з надання поточного ремонту на об`єкті та здати їх в установлені Договором строки, а Замовник – приймає та оплачує надані послуги (п. 2.1 Договору). 
Строк дії цього Договору – з дня його підписання і до припинення чи скасування в Україні правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.01.2022 № 2102-ІХ, але не пізніше ніж до 31.12.2022 (п. 2.2 Договору). 
Строки надання послуг по Договору – до 15 вересня 2022 року, але не більше ніж строк дії в Україні чи на території Чернігівської області правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.01.2022 № 2102-ІХ (п. 3.1. Договору).
Пунктами 3.2., 3.4. Договору обумовлено, що при виникненні обставин, які не залежать від Виконавця і перешкоджають виконанню послуг, строк закінчення послуг по Договору може відкладатися на відповідний строк, за умови погодження Замовником. Про зміну строків надання послуг складається Додаткова угода до цього Договору, яка підписується Сторонами.
Договірна ціна по Договору (тверда) становить 2 462 950, 97 (два мільйони чотириста шістдесят дві тисячі дев`яносто одна гривень 83 копійки), в тому числі ПДВ – 410 491,83 грн (п. 4.1 Договору). 
За умовами п.п. 4.2.-4.4. Договору будь-яка зміна договірної ціни обґрунтовується розрахунками та оформлюється шляхом укладання додаткових угод. Договірна ціна підлягає коригуванню після надання Виконавцем експертного звіту за результатом розгляду кошторисної документації. Зобов`язання за даним договором виникають за наявності та в межах бюджетних призначень на 2022 рік.
Відповідно до п. 7.1. Договору Замовник передає Виконавцю на період надання послуг відповідне приміщення. Передача здійснюється в дводенний строк після підписання цього Договору по двосторонньому акту.
Передача виконаних послуг Виконавцем і приймання їх Замовником оформлюється Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) та Актом здачі-приймання розробленої документації та експертного звіту до неї (п. 9.1 Договору). 
Підписання Акту готовності об`єкта та Гарантійного паспорту-сертифікату на об`єкт, що закінчений, є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п. 9.3. Договору).
У розділі 10 Договору Сторони врегулювали питання проведення розрахунків за виконані послуги, зокрема:
за п. 10.1. взаєморозрахунки цих послуг проводяться на підставі фактично виконаних робіт та їх вартості, та актів вартості устаткування, що придбаваються Виконавцем, визначеної в договірній ціні. Акти приймання-передачі виконаних робіт готує Виконавець і передає на підписання уповноваженому представнику Замовника. Уповноважений представник Замовника упродовж п`яти днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично виконаних обсягів робіт;
за п. 10.3. проміжні платежі здійснюються Замовником протягом семи календарних днів після підписання актів приймання виконаних послуг. Кінцеві розрахунки за виконані послуги з Виконавцем здійснюються протягом 14-ти календарних днів після підписання актів ф КБ-2в і КБ-3 та надання Виконавцем виконавчої документації.
Порушення зобов`язань за Договором є підставою для застосування господарських санкцій (п. 12.1 Договору).
Пунктом 12.3. Договору обумовлено, що у разі порушення зобов`язань за Договором можуть настати такі правові наслідки: припинення надання зобов`язань за Договором підряду внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено Договором або законом, чи розірвання Договору; зміна умов Договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За умовами п. 12.6. Договору за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо строків надання послуг, визначених Договором, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 0,1% вартості невиконаних чи неналежно виконаних послуг за кожний календарний день прострочення, а за прострочення надання послуг понад 7 (сім) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% від загальної вартості (ціни) Договору.
Відповідно до п. 13.1. Договору Замовник має право розірвати Договір у разі прийняття рішення про припинення будівництва, у тому числі шляхом консервації або ліквідації незавершеного будівництва, а за умовами п. 13.3. Договору Замовник має право розірвати Договір в односторонньому порядку, повідомивши про це Виконавця рекомендованим листом, у разі якщо Виконавець зі своєї вини: допустив відставання темпів надання послуг від передбачених Договором більше ніж на 7 календарних днів; виконав послуги з істотними недоліками і не забезпечив їх усунення у визначений Замовником строк. Договір вважається розірваним з робочого дня, наступного за днем направлення Виконавцю відповідного повідомлення.
Внесення змін у Договорі оформлюється додатковою угодою, окрім розірвання Замовником в односторонньому порядку (п. 13.6. Договору).
Відповідно до п. 14.6 Договору фінансування здійснюється за рахунок коштів бюджету Чернігівської міської територіальної громади.
Додатками до Договору є Додаток №1 Договірна ціна та Додаток №2 План фінансування. 
Договір з додатками підписано уповноваженими представниками Сторін.
У подальшому сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 30.08.2022, пунктом 1 якої, керуючись п. 4.2. Договору, Сторони дійшли згоди викласти п. 4.1. розділу 4 “Ціна договору” Договору у наступній редакції: “Договірна ціна по Договору (тверда) становить 3 080 600, 39 грн., в тому числі ПДВ – 513 433, 40 грн”.
Додатки до Договору № 1 Договірна ціна та № 2 План фінансування викладено відповідно в новій редакції додаткової угоди № 1.
Всі інші умови Договору залишились без змін.
Відповідно до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року за формою КБ-2в, який підписаний сторонами 30.08.2022, та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за серпень ТОВ “ЧСЕУ № 430” на виконання умов Договору виконав роботи на загальну суму 250 852, 18 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 30.08.2022 № 283 на суму 250 852, 18 грн. УКБ ЧМР оплатило вартість виконаних робіт.
Додатковою угодою № 2 від 14.09.2022 Сторони, керуючись п. 3.3. Договору, дійшли згоди викласти п. 3.1. розділу 3 “Строки надання послуг” Договору у наступній редакції: “Строки надання послуг по Договору – до 15 жовтня 2022 року”. 
Всі інші умови Договору залишились без змін.
Відповідно до акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2022 року за формою КБ-2в, який підписаний сторонами 16.09.2022, та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за серпень ТОВ “ЧСЕУ № 430” на виконання умов Договору виконав роботи на загальну суму 218 463,80 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 16.09.2022 № 337 на суму 218 463, 80 грн. УКБ ЧМР оплатило вартість виконаних робіт.
Листом від 27.10.2022 за № 560 УКБ ЧМР повідомила ТОВ «ЧСЕУ №430» про розірвання договору № 52-2022-вс від 22.08.2022 в односторонньому порядку відповідно до п. 13.3 Договору.
28.10.2022 листом за № 564 УКБ ЧМР повідомила ТОВ «ЧСЕУ №430» щодо нарахування штрафних санкцій по договору № 52-2022-вс від 22.08.2022 в сумі 246977, 44, на підставі п. 12.6 Договору.
Листом № 57 від 17.11.2022 ТОВ «ЧСЕУ № 430» направило на адресу УКБ ЧМР проект додаткової угоди, Договірну ціну, План фінансування об`єкту, Акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідку про вартість будівельних виконаних робіт (форма КБ-3) та з проханням перерахувати штраф.
17.11.2022 листом щодо перерахування санкцій за № 627 УКБ повідомила про перерахунок штрафних санкцій на суму 208 000, 99 грн.
Додатковою угодою № 3 від 22.11.2022 Сторони, керуючись п. 4.2, п. 4.3 та п. 14.3. Договору, дійшли згоди викласти п. 4.1. Договору у наступній редакції: 
«Договірна ціна по Договору (тверда) становить 2 605 277, 88 грн., в тому числі ПДВ 433 607, 54 грн.
Відповідно до п. 13.7 Договору Сторони домовились розірвати Договір № 52-2022-вс від 22 серпня 2022 року
У відповідності до п. 12.6 Договору, за наслідками розірвання Договору, Виконавець зобов`язаний сплатити Замовнику штрафні санкції в розмірі 208 000, 99 грн. за прострочення виконання зобов`язання в період з 15.10.2022 року по 28.10.2022 року. Нарахування штрафних санкцій за період з 28.10.2022 року по день підписання цієї додаткової угоди не нараховується у зв`язку з зупиненням надання послуг Виконавцем за ініціативи Замовника згідно листа за вих. № 654 від 28.10.2022.
У відповідності до п. 13.8 Договору, Сторони погодили, що на день розірвання Договору вартість фактично наданих послуг складає 1 84 814, 36 грн., в тому числі ПДВ, за виключенням суми штрафних санкцій, зазначених у п. 3 даної додаткової угоди договірна ціна наданих послуг по об`єкту складає 876 813 грн., в тому числі ПДВ».
Всі інші умови Договору в частині їх виконання залишились без змін.
Всі інші умови Договору залишились без змін.
Відповідно до акту № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року за формою КБ-2в, який підписаний сторонами 09.12.2022, та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за грудень ТОВ “ЧСЕУ № 430” на виконання умов Договору виконав роботи на загальну суму 407 497, 39 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 09.12.2022 № 745 на суму 407 497, 39 грн. УКБ ЧМР оплатило вартість виконаних робіт.
16.06.2025 УКБ ЧМР звернулось до ТОВ “ЧСЕУ № 430” з претензією № 593, в якому позивач за первісним позовом вимагав перерахувати на розрахунковий рахунок останнього суму штрафних санкцій за договором № 52-2022-вс від 22.08.2022 в розмірі 208 000, 99 грн у зв`язку з виявленими управлінням Держаудитслужби в Чернігівській області порушеннями.
Відповідь ТОВ “ЧСЕУ № 430” на вказану претензію в матеріалах справи відсутня.
02.07.2025 ТОВ “ЧСЕУ № 430” звернулось до УКБ ЧМР з претензією № 02/07, в якому позивач за зустрічним позовом просив управління сплатити товариству заборгованість за договором № 52-2022-вс від 22.08.2022, нараховані інфляційні втрати та 3 % річних в сумі 273 606, 78 грн.
Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для застосування наслідків нікчемності окремої частини правочину, якою Управління капітального будівництва вважає п. 4 Додаткової угоди № 3 від 22.11.2022 до Договору підряду № 52-2022-вс від 22.08.2022.
Натомість фактичною підставою для звернення із зустрічним позовом про стягнення 208 000, 99 грн заборгованості по оплаті наданих послуг (виконання робіт), 50 544, 24 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.01.2023 по 31.05.2025 та 15 061, 55 грн - 3% річних, нарахованих за період з 01.01.2023 по 31.05.2025, стала стверджувана позивачем за первісним позовом нікчемність окремої частини правочину силу ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, у зв`язку з чим зобов`язання УКБ ЧМР перед ТОВ “ЧСЕУ № 430” по оплаті виконаних робіт по договору № 52-2022-вс від 22.08.2022 в сумі 208 000, 99 грн, за твердженням ТОВ “ЧСЕУ № 430”, є простроченими і такими, що невиконані в повному обсязі.
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Щодо вимог по первісному позову.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Здійснюючи правову кваліфікацію правовідносин за первісним позовом у цій справі, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України).
Отже, якщо правочин є оспорюваним, то такий правочин визнається недійсним судом (якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом). Натомість нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом, такий правочин не породжує будь-яких прав та обов`язків. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його вчинення, не потребує окремого судового рішення про визнання його недійсним. Суд констатує нікчемність правочину у межах розгляду конкретної справи та застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Як вбачається з предмета та підстав первісного позову, нікчемність п. 4 Додаткової угоди № 3 від 22.11.2022 до Договору від 22.08.2022 позивач обґрунтовує тим, що така умова додаткової угоди, підписаної сторонами, суперечить ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, яка забороняє проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, у зв`язку з чим є нікчемною.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19).
Отже, у Цивільному кодексі України закріплений підхід, за якого оспорюваність правочину конструюється як загальне правило, а нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного (постанова Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним неодмінним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17).
Нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним" (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17).
Статтею 45 Бюджетного кодексу України унормовано: 1. Міністерство фінансів України здійснює прогнозування та аналіз доходів бюджету. 2. Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного бюджету через єдиний рахунок, здійснюється Казначейством України за висновком податкових органів, поданим на дату формування реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка згідно з Податковим кодексом України. 3. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. 4. Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Порядок зарахування до державного бюджету коштів, що отримуються установами України, які функціонують за кордоном, та власних надходжень державних і комунальних закладів фахової передвищої та вищої освіти, наукових установ та закладів культури, отриманих як плата за послуги, що надаються ними згідно з основною діяльністю, благодійні внески та гранти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 5. Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. 6. Забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов`язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України. 7. Перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України. 8. У разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання та його реєстрації як платника податків за новим місцезнаходженням сплата визначених податковим законодавством загальнодержавних податків і зборів, які розподіляються між державним та місцевими бюджетами, здійснюється за місцем попередньої реєстрації платника податків до закінчення поточного бюджетного періоду. 9. Частина прибутку до розподілу Національного банку України визначається та перераховується до Державного бюджету України після підтвердження зовнішнім аудитом та затвердження Радою Національного банку України річної фінансової звітності та формування Національним банком резервів у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про Національний банк України".
Здійснивши аналіз змісту ст. 45 Бюджетного кодексу України та інших положень цього кодексу, суд звертає увагу на те, що вказана норма не містить таких термінів як "нікчемний" або "є недійсним", що свідчить про оспорюваність тієї частини правочину, про нікчемність якої стверджує позивач за первісним позовом. 
Разом з тим Управлінням капітального будівництва вимога про визнання п. 4 Додаткової угоди № 3 від 22.11.2022 до Договору від 22.08.2022 недійсним в межах розгляду цієї справи не заявлялась.
Стаття 216 ЦК України визначає правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).
Тлумачення змісту частини першої статті 216 ЦК України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю.
Такими наслідками є відновлення становища сторін, яке існувало до порушення (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином та відшкодування збитків, якщо їх завдано.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частина п`ята статті 216 ЦК України).
Отже за недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину, однак у разі неспростування презумпції правомірності правочину двостороння реституція застосуванню не підлягає, зважаючи на закріплену у статті 629 ЦК України обов`язковість договору, в силу якої з укладенням договору (правочину) його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
З огляду на те, що доводи позивача за первісним позовом про нікчемність п. 4 Додаткової угоди № 3 від 22.11.2022 до Договору від 22.08.2022 не знайшли свого підтвердження, підстави для застосування наслідків нікчемності окремої частини правочину відсутні, а відтак вимога Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЧСЕУ № 430” про стягнення 208 000, 99 грн штрафних санкцій, нарахованих за договором № 52-2022-вс від 22.08.2022, яка має застосовуватись як реституція, а судом не встановлено підстав нікчемності правочину, задоволенню не підлягає.
Щодо вимог за зустрічним позовом
Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони відповідно до статті 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Укладена між сторонами Додаткова угода № 3 від 22.11.2022 до Договору підряду № 52-2022-вс від 22.08.2022, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав і обов`язків, спрямованих на виконання обумовлених цією угодою умов, оскільки презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення, породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Тобто до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Таким чином, враховуючи, що доводи позивача за первісним позовом про нікчемність п. 4 Додаткової угоди № 3 від 22.11.2022 до Договору від 22.08.2022 під час розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, тобто Додаткова угода № 3 від 22.11.2022 до Договору підряду № 52-2022-вс від 22.08.2022 є чинною і не визнана у судовому порядку недійсною, то в Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради відсутні прострочені грошові зобов`язання за Договором перед ТОВ “ЧСЕУ № 430”, а у суду відсутні підстави для стягнення з УКБ ЧМР 208 000, 99 грн заборгованості по оплаті наданих послуг (виконання робіт), 50 544, 24 грн інфляційних втрат та 15 061, 55 грн - 3% річних. У зв`язку з чим зустрічний позов задоволенню не підлягає 
Щодо позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідачем за первісним позовом подано заяву про застосування строку позовної давності до усіх заявлених по цій справі позовних вимог.
Відповідно до ст. 256, ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність є законним правом правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Позовна давність виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть виникнути в разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно з частинами 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Разом з тим, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц тощо.
Оскільки у цій справі встановлено відсутність правових підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів з огляду на їх безпідставність, питання про застосування позовної давності суд в цій справі не вирішує.
Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є рівність і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 статті 74 ГПК України).
На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). 
З огляду на викладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Суд зазначає, що долучені до матеріалів справи документи та доводи учасників процесу були ретельно досліджені судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позову у даній справі не спростовують.
Розподіл судових витрат.
Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат. 
Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на відмову в задоволені первісного позову у повному обсязі, судовий збір в сумі 2605,16 грн покладається на позивача за первісним позовом.
Зважаючи на відмову у задоволенні зустрічної позовної заяви, судовий збір по зустрічному позову покласти на позивача за зустрічним позовом.
Керуючись статтями 129, 178, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. У задоволенні первісного позову відмовити.
2. У задоволенні зустрічного позову відмовити.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. 
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст рішення складено та підписано – 04.02.2026.
Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В.В. Моцьор