Справа № 560/15125/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

21 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №089212 від 04.06.2025. Зазначає, що оскаржувана постанова, складена за наслідками перевірки, є протиправною, оскільки для проведення габаритно-вагового контролю з метою визначення маси вантажу інспектор використовував відомості, які були зазначені у товарно-транспортній накладній, якої не існує. Водночас, посадовими особами органу контролю не проводилось самостійне зважування транспортного засобу та вантажу, відтак висновки, наведені у акті відносно перевищення нормативно допустимої маси транспортного засобу разом з вантажем є необґрунтованими. Також посилається на те, що перебуваючи у стресовому стані, водій міг переплутати товарно-транспортні накладні. 
У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень. Під час перевірки було встановлене перевищення габаритно - вагових значень транспортними засобами, які належать позивачці, понад нормативно встановлені. Вказує на те, що інспектори не були зобов`язані проводити фактичне зважування транспортних засобів, оскільки їх вагу/масу можна було визначити на підставі інформації, що зазначалась у товарно-транспортних накладних. З огляду на це вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
У відповіді на відзив позивачка заперечує щодо доводів відповідача.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.
Засади щодо організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 №2344-III у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2344-III). У частині 12 статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до ст.18 Закону України №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
Згідно з ч. 1 статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. 
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 за №363 (далі - Правила №363), товарно-транспортна накладна ( далі також ТТН) - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватись для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами. Форму ТТН наведено в додатку 7 до цих Правил (пункт 11.1 глави 11 Правил №363). 
Товарно - транспортна накладна та зазначені у ній відомості щодо маси вантажу є доказом, з урахуванням якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю може визначатись маса вантажу та загальна маса транспортного засобу.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879). 
Відповідно до п. 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно - вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; документальний габаритно-ваговий контроль - це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу; точний габаритно-ваговий контроль - це визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання) 
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Відповідно до п. 16 Порядку габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Отже, логічне тлумачення змісту п. 16 Порядку дозволяє прийти до висновку, що габаритно-ваговий контроль може проводитись шляхом:
1) визначення лише загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (документальний контроль);
2) визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті ( точний контроль);
3) поєднання засобів документального та точного габаритно-вагового контролю.
Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Пункт 20-1 Порядку передбачає, що під час здійснення габаритно-вагового контролю у зонах габаритно-вагового контролю, на яких розміщені стаціонарні та пересувні пункти, здійснюється: 1) вимірювання габаритів транспортного засобу (довжина, ширина і висота); 2) вимірювання відстаней між осями; 3) визначення одиночної вісі, здвоєних, строєних осей; 4) визначення типу підвіски (пневматична або еквівалентна їй); 5) визначення статності коліс на кожній осі транспортного засобу; 6) вимірювання навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі; 7) вимірювання загальної маси. Під час вимірювання габаритних параметрів, загальної маси, навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі враховуються вимоги опису до свідоцтва про затвердження типу засобу вимірювання, інструкції з експлуатації відповідного вагового обладнання та обов`язкові метрологічні вимоги, визначені законодавством параметрами, правилами, нормами та нормативами ( п. 20-3 Порядку)
Відповідно до п. 21 Порядку у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.
Згідно зі ст. 8 Закону №2862 автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення. Автомобільні дороги державного значення підрозділяються на міжнародні, національні, регіональні та територіальні. До міжнародних автомобільних доріг належать дороги, що суміщаються з міжнародними транспортними коридорами та/або входять до Європейської мережі основних, проміжних, з`єднувальних автомобільних доріг та відгалужень, мають відповідну міжнародну індексацію і забезпечують міжнародні автомобільні перевезення. До національних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що суміщені з національними транспортними коридорами і не належать до міжнародних автомобільних доріг, та автомобільні дороги, що з`єднують столицю України - місто Київ, адміністративний центр Автономної Республіки Крим, адміністративні центри областей, місто Севастополь між собою, великі промислові і культурні центри з міжнародними автомобільними дорогами. До регіональних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують дві або більше областей між собою, автомобільні дороги, що з`єднують основні міжнародні автомобільні пункти пропуску через державний кордон, морські та авіаційні порти міжнародного значення, найважливіші об`єкти національної культурної спадщини, курортні зони з міжнародними та національними автомобільними дорогами. До територіальних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні центри Автономної Республіки Крим і областей з адміністративними центрами районів, містами обласного значення, міста обласного значення між собою, адміністративні центри районів між собою, а також автомобільні дороги, що з`єднують з дорогами державного значення основні аеропорти, морські та річкові порти, залізничні вузли, об`єкти національно-культурного надбання та курортного і природно-заповідного фонду, автомобільні пункти пропуску міжнародного та міждержавного значення через державний кордон. Перелік доріг державного значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів і фінансуються з державного бюджету, затверджує Кабінет Міністрів України один раз на три роки за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.
Автомобільні дороги місцевого значення поділяються на обласні та районні. До обласних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні центри Автономної Республіки Крим і областей з іншими населеними пунктами в межах Автономної Республіки Крим чи області та із залізничними станціями, аеропортами, річковими портами, пунктами пропуску через державний кордон, місцями відпочинку і не належать до доріг державного значення. До районних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні районні центри з іншими населеними пунктами, інші населені пункти між собою, з підприємствами, об`єктами культурного значення, іншими дорогами загального користування у межах району. Перелік доріг місцевого значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, затверджують Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації один раз на три роки.
Абзацом 17 ч. 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.
Зі змісту акту №111456 від 07.05.2025 встановлено, що 07.05.2025 інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено рейдову перевірку на автодорозі А\Д О-230812 (Н-03-Гумянці) 1 км. транспортного засобу марки MAN/BODEX реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
У акті відображені такі обставини: водій здійснював перевезення вантажу згідно з ТТН №б/н від 07.05.2025. Перевіркою встановлено, що повна маса транспортного засобу з вантажем становить 39,4 т. (згідно з ТТН) при дозволених для доріг місцевого значення 24 т., що на 64,14 відсотків перевищує дозволену масу, чим порушені вимоги п.п. 22.5 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. 
Відтак, актом перевірки встановлене порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 17 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. 
Водій у акті відмітив, що зі змістом порушення ознайомлений, від пояснень відмовився. 
На підставі акту та інших матеріалів перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та 04.06.2025 прийнято постанову №089212 про застосування адміністративно-господарського штрафу щодо перевізника ОСОБА_1 в сумі 51000 грн. ( згідно з абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Зі змісту товарно - транспортної накладної №7 від 01.05.2025 вбачається, що водієм здійснювалось перевезення кукурудзи масою понад 39 т.
Відтак, актом перевірки встановлене порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 17 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
Суд критично оцінює доводи позивача щодо того, що відповідачем не було вжито заходів з метою встановлення точної ваги транспортного засобу з вантажем, оскільки фактичного зважування не відбувалось, тоді як інформація була взята з товарно-транспортної накладної. 
Як зазначено вище, закон допускає проведення габаритно-вагового контролю шляхом визначення загальної маси транспортного засобу (внаслідок додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу) Інформація про ці числові характеристики може бути взята з офіційних документів, які складені та погоджені учасниками господарських правовідносин, основним з яких є товарно - транспортна накладна.
Будь-які належні докази, що спростовують фактичну вагу транспортного засобу з вантажем, що зазначена у ТТН, у справі відсутні.
Твердження позивачки про те, що відповідач посилається на товарно-транспортну накладну, якої не існує, суд вважає необґрунтованими. 
Як вбачається з матеріалів справи, під час рейдової перевірки водієм транспортного засобу було пред`явлено товарно-транспортну накладну, на підставі якої здійснювалось перевезення вантажу. Відомості, зазначені у цьому документі, зокрема щодо виду вантажу, його маси, транспортного засобу та перевізника, позивачкою по суті не спростовані. Зазначена товарно-транспортна накладна була використана посадовими особами відповідача для здійснення документального габаритно-вагового контролю відповідно до вимог Порядку №879.
Посилання позивачки на можливу помилковість пред`явленого документа також не спростовують факт встановленого порушення, оскільки обов`язок мати та пред`являти належні документи під час перевезення вантажів покладається на водія та перевізника. При цьому позивачкою не надано жодної іншої товарно-транспортної накладної, яка б підтверджувала іншу масу вантажу або інші умови перевезення на момент здійснення габаритно - вагового контролю.
Судом, крім того, не встановлені належні докази порушення відповідачем процедури розгляду матеріалів справи про порушення перевізником законодавства про автомобільний транспорт. Зважаючи на це, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений законом, зважаючи на що підстави для скасування спірної постанови відсутні, а позов задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 січня 2026 року

Позивач:	Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Державна служба України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (вул. Соборна, 75,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 39816845) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок