Справа215/719/26 
1-кп/215/559/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року  Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1 
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_2 
потерпіла ОСОБА_3 
обвинувачений ОСОБА_4 
захисник ОСОБА_5 
розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, та виклику учасників кримінального провадження, кримінальне провадження внесене 08.01.2026 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12026046760000011 стосовно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, інвалідності не маючого, який з 05.12.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-радіотелефоніста ІНФОРМАЦІЯ_3, у військовому званні «солдат», з 06.01.2024 виведений в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.12.2023 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуваючого, звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога з 01.04.2015 по 21.04.2015 з приводу вживання декількох психоактивних речовин зі шкідливими наслідками, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. 
Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-ІХ, Указом від 05.02.2024 №50/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3565-ІХ, Указом від 06.05.2024 №272/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3685-ІХ, Указом від 23.07.2024 №470/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 №3892-ІХ, Указом від 28.10.2024 №741/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 №4025-ІХ, Указом від 14.01.2025 №27/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 №4221-ІХ, Указом від 15.04.2025 №236/2025, затвердженим Законом України від 16.04.2025 №4357-ІХ, Указом від 14.07.2025 №479/2025, затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4525-ІХ, Указом від 20.10.2025 №794/2025, затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4644-ІХ) строк проведення загальної мобілізації продовжується з 5 листопада 2025 року на 90 діб.
Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_4 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат». 
05.12.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-радіотелефоніста ІНФОРМАЦІЯ_3. З 06.01.2024 виведений в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 30.12.2023 вважається таким, що самовільно залишив військову частину.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Попри це, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», всупереч вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV та Військової присяги, 24.12.2025, приблизно о 22:00 годині, знаходячись на сходинковому майданчику між першим та другим поверхами першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , вчинив сварку відносно ОСОБА_3 . 
Продовжуючи сварку, знаходячись в зазначеному місці, у солдата 
ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілої, виник прямий умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_3 фізичного болю. 
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на завдання фізичного болю потерпілій, солдат ОСОБА_4 , знаходячись на сходинковому майданчику між першим та другим поверхами першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою завдання фізичного болю потерпілій ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, розташувавшись обличчям до обличчя потерпілої ОСОБА_3 , схопив останню кистю лівої руки за шию та притиснув її таким чином до стіни позаду, вдаривши при цьому потерпілу ОСОБА_3 головою в області потилиці об стіну, в результаті чого остання відчула фізичний біль. Далі, ОСОБА_4 , доводячи свій прямий умисел до кінця та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме завдання фізичного болю, тримаючи потерпілу ОСОБА_3 кистю лівої руки за шию та притискаючи її до стіни, наніс потерпілій ОСОБА_3 один удар долонею правої руки в область лівого вуха, в результаті чого потерпіла ОСОБА_3 відчула сильний фізичний біль. 
Таким чином, в результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_4 , завдав потерпілій ОСОБА_3 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.  
Потерпіла ОСОБА_3 надала суду заяву про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без судового розгляду в судовому засіданні, та виклику учасників кримінального провадження, згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 подав заяву щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні, та виклику учасників кримінального провадження. 
Обвинуваченому ОСОБА_4 і потерпілій ОСОБА_3 , відповідно до ст.302 ч.2 КПК України, у зв`язку з наданням ними згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, роз`яснені обмеження на апеляційне оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні, або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.
Умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України за ознаками умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не причинили тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений в скоєному розкаявся, раніше не судимий.
З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, вищезазначених обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, при відсутності обтяжуючих обставин; суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Витрати на залучення судового експерта відсутні.
Керуючись ст.ст.381, 382, 394 ч.1, 373-376 КПК України суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ч.1 ст. 126 КК України у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає в грошовому еквіваленті 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Копії вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, за виключенням підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. 

СУДДЯ: