Справа № 756/4992/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15371/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Акцент Банк», на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Жука М.В., повний текст якого складено 29 липня 2025 року, у цивільній справі № 756/4992/25 за позовом Акціонерне товариство «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ: 

У квітні 2025 рокуАкціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 18 червня 2024 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №АВН0СТ155101718741213816, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит розміром 75 000 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення ОСОБА_1 умови кредитного договору, АТ «А-Банк» просило стягнути з нього заборгованість, яка станом на 11 квітня 2025 року становить 123 853,64 грн., з яких: 75000,00 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом, 44586,99 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 4266,65 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.
Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 119 586,99 грн. та 2 338,95 грн. судового збору, а всього 121 925,94 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,адвокат Омельченко Є.В., який діє в інтересах АТ «А-Банк», подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» у повному обсязі.Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. На думку представника АТ «А-Банк», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог АТ «А-Банк» про стягнення пені в сумі 4 266,65 грн., пославшись на п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, оскільки вказана норма є загальною, а не спеціальною. Спеціальною нормою в даному випадку є норма п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань у разі прострочення у період з 01 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Вказаний Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто, неустойка не застосовується до кредитних договорів, які були укладені до 24 січня 2024 року, а з 24 січня 2024 року така заборона вже була відсутня.
В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 червня 2024 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №АВН0СТ155101718741213816, відповідно до умов якого АТ «А-Банк» надано відповідачу кредит розміром 75 000,00 грн. на платіжну картку поточного рахунку, строком на 36 місяців, до 17 червня 2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та таблицею обчислення загальної вартості кредиту.
Відповідно до наданих АТ «А-Банк» розрахунків ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість,яка станом на 11 квітня 2025 року становить 123 853,64 грн., з яких: 75000,00 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом, 44586,99 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 4266,65 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.
АТ «А-Банк» порушило перед судом питання про стягнення вказаної заборгованості.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суду першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ «А-Банк» та стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 119 586,99 грн., з яких: 75000,00 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом, 44586,99 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 
В задоволенні вимог АТ «А-Банк» про стягнення пені в сумі 4266,65 грн. суд першої інстанції відмовив.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором №АВН0СТ155101718741213816 від 18 червня 2024 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитом та процентами.
Разом з тим, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог АТ «А-Банк» про стягнення із ОСОБА_1 пені в сумі 4 266,65 грн.
Колегія суддів відхиляє посилання на те, що до спірних відносин не підлягає застосуванню п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка врегульовує спірні відносини. 
Вказаний розділ ЦК України доповнено пунктом 18 згідно із Законом України №2120-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який є спеціальним в даному випадку.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень судом норм матеріального чи процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Акцент Банк», залишити без задоволення. 
Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді