ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"29" січня 2026 р. Cправа № 902/1735/25   

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом: Остерської квартирно - експлуатаційної частини (району) (вул. Ювілейна, буд. 3, с-ще Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024)
до: Фізичної особи - підприємця Слободянюк Наталії Леонідівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 207 270,00 грн
за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В.,
представників сторін:
позивача не з`явився; 
відповідача Слободянюк Н.Л. підприємець, Кислов Ю.А. згідно ордеру;
присутня Івчук Я.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № 584/4112 від 19.12.2025 (вх. № 1854/25 від 19.12.2025) Остерської квартирно - експлуатаційної частини (району) з вимогами до Фізичної особи - підприємця Слободянюк Наталії Леонідівни про стягнення грошових коштів в сумі 207 270,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між сторонами було укладено Договір підряду № 296 від 22.11.2023 на капітальний ремонт, при цьому завищення вартості робіт за зазначеним договором зафіксовано в аудиторському звіті, складеному за результатами аудиторської перевірки використання коштів і майна у сфері Командування Сил логістики Збройних Сил України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.
У зв`язку із встановленими судом недоліками позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження у справі, суд, ухвалою від 24.12.2025, постановив позовну заяву Остерської квартирно - експлуатаційної частини (району) № 584/4112 від 19.12.2025 (вх. № 1854/25 від 19.12.2025) залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.
Заявою № 584/4147 від 26.12.2025, яка надійшла до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 26.12.2025 (вх. № 01-34/13879/25), позивач усунув недоліки позовної заяви.
Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/1735/25 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням розгляду справи по суті на 22.01.2026, про що 30.12.2025 постановив відповідну ухвалу.
13.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника відповідачки - адвоката Кислова Ю.А. надійшов відзив на позовну заяву № 04-01/26 від 12.01.2026 (документ сформований в системі "Електронний суд" 12.01.2026) (вх. № 01-34/324/26 від 13.01.2026).
На визначену судом дату з`явилися відповідачка та її представник.
Позивач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останній повідомлений належним чином ухвалою суду від 30.12.2025, яка відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа була доставлена до електронного кабінету позивача - 30.12.2025.
22.01.2026 у судовому засіданні суд заслухав вступне слово представника відповідачки, провів стадію безпосереднього дослідження доказів та, відповідно до частини першої статті 219 Господарського процесуального кодексу України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення і повідомив, що проголошення скороченого рішення (вступної та резолютивної частин) відбудеться 29.01.2026 о 12 год 55 хв.
29.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання № б/н від 28.01.2026 (документ сформований в системі "Електронний суд" 28.01.2026) (вх. № 01-34/967/26 від 28.01.2026) про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у матеріалах справи документами.
У судовому засіданні 29.01.2026 суд згідно із частиною 4 статті 240 ГПК України підписав скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на результати аудиторської перевірки, проведеної 30.05.2025 в Остерській квартирно-експлуатаційній частині (району), за наслідками якої складено аудиторський звіт. Перевіркою встановлено завищення вартості будівельних матеріалів під час виконання Договору підряду № 296 від 22.11.2023 на об`єкті "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 1-612 (житловий будинок)", зокрема Євроруберойду Бікроеласту ЕКП 4,0 та Євроруберойду покрівельного Бікроеласту ЕПП, на загальну суму 207 270,00 грн з ПДВ.
Відповідачка заперечила проти позову на підставі того, що аудиторський звіт № 535/29/9 від 30.05.2025, на який посилається позивач, не є доказом наявності збитків чи порушень. Звіт складений посадовими особами служби внутрішнього аудиту Міноборони і містить виключно їх думку. Особи, які його підписали, не є суб`єктами оцінювальної діяльності або експертами, а отже, не мають кваліфікації для обґрунтування висновків про збитки. 
Відповідачка звертає увагу, що до позову не додано жодних документів, які підтверджують наявність або розмір збитків, а наведені факти нібито завищеної вартості будівельних матеріалів не підкріплені належними доказами. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача не мають достатньої доказової бази та можуть розцінюватися як спроба неправомірного збагачення.
Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 22.11.2023 між Остерською квартирно-експлуатаційною частиною (району) (позивач, за Договором - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Слободянюк Наталією Леонідівною (відповідач, за Договором - Генпідрядник) було укладено Договір підряду № 296 (далі - Договір), предметом якого, відповідно до п. 1.1, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик та власними силами, відповідно до кошторисної документації та умов Договору забезпечити виконання робіт з "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 1-612 (житловий будинок) в смт. Десна Чернігівської області", код ДК 021:2015:45260000-7 Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (далі - роботи).
Відповідно до умов пунктів 1.3 та 1.4 Договору встановлено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені кошторисною документацією. Строки виконання робіт: до 20 грудня 2023 р.
У розділі 2 Договору сторони погодили вартість робіт. Так, відповідно до п. 2.1 Договору договірна ціна (ціна договору) є твердою, її визначають на підставі кошторисної документації, що є невід`ємною частиною договору, враховує всі можливі податки, збори та інші обов`язкові платежі, та становить: 1 185 709,00 грн (без ПДВ).
Згідно із п. 2.2 Договору загальна вартість робіт, яка вказана в пункті 2.1 визначається на підставі кошторисної документації, складеної на підставі діючих ДСТУ, ДБН, КНУ та діючими нормативно-правовими актами.
Підрядник надає Замовнику акт приймання виконаних підрядних робіт (форми № КБ-2в), який розглядається протягом п`яти робочих днів (п. 3.2 Договору).
Пунктом 3.3 Договору визначено, що при взаєморозрахунках за виконані роботи в актах приймання виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-2в) поточні ціни на матеріальні ресурси приймаються в межах цін, що склалися в регіоні, підтверджених відповідними документами (відомістю ресурсів, підписаною Керівником Підрядника і скріпленою печаткою).
У пункті 6.4 Договору передбачено, що матеріально-технічне забезпечення Робіт покладається на Підрядника. 
Розділом 7 Договору визначено порядок приймання-передачі виконаних робіт. Так, відповідно до п. 7.1 Договору приймання виконаних Робіт здійснюється відповідно до вимог чинних нормативних актів, які їх регулюють.
У відповідності до положень пункту 7.2 Договору приймання-передача виконаних Робіт по об`єкту оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт (типової форми № КБ-2в) (далі - Акт) з відомістю ресурсів, підписаними уповноваженими представниками Сторін та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (типової форми № КБ-3) (далі - Довідка) в 2(двох) примірниках.
Згідно із п. 8.3 Договору Підрядник зобов`язаний повернути кошти Замовнику, у разі виявлення завищення обсягів та вартості виконаних робіт, за результатами внутрішнього аудиту та перевірок контролюючими органами.
Цей Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 11.1 Договору).
Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.
У подальшому, 20.12.2023, між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до умов якої у зв`язку зі зменшенням фактичних обсягів виконаних робіт пункт 2.1 Договору зменшено на суму 177 636,48 грн та викладено у новій редакції, згідно із якою договірна ціна становить 1 008 072,52 грн.
На виконання умов Договору відповідачкою виконано, а позивачем прийнято будівельні роботи за об`єктом "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 1-612 (житловий будинок) в смт Десна Чернігівської області" на загальну суму 1 008 072,52 грн з ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 07.12.2023 та № 2 від 19.12.2023 за грудень 2023 року (форма КБ-2в), а також підсумковими відомостями ресурсів.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначає, що 30.05.2025 посадовими особами 2 територіального управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України в Остерській квартирно-експлуатаційній частині (району) було проведено аудиторську перевірку використання коштів та майна у сфері Командування Сил логістики Збройних Сил України, за результатами якої складено аудиторський звіт № 535/29/9 від 30.05.2025.
У вказаному аудиторському звіті, зокрема, викладено висновки щодо виконання Договору підряду № 296 від 22.11.2023 на виконання робіт з "Капітального ремонту покрівлі будівлі № 1-612 (житловий будинок)", укладеного між Остерською квартирно-експлуатаційною частиною (району) (Замовник) та ФОП Слободянюк Наталією Леонідівною (Генпідрядник).
Так, на сторінці 41 аудиторського звіту зазначено висновок про те, що за Договором підряду № 296 від 22.11.2023 у актах приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року Генпідрядником було завищено вартість одного квадратного метра Євроруберойду Бікроеласту ЕКП 4,0 на 92,98 грн з ПДВ (239,46 грн - 146,48 грн) та одного квадратного метра Євроруберойду покрівельного Бікроеласту ЕПП 2,5 на 82,44 грн з ПДВ (209,66 грн - 127,22 грн) у порівнянні з кошторисною вартістю об`єкта, середніми ринковими цінами та цінами за аналогічними договорами підряду.
Згідно із актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року, загальний обсяг використаних матеріалів склав:
- Євроруберойд Бікроеласт ЕКП 4,0 - 1189,83 м2;
- Євроруберойд покрівельний Бікроеласт ЕПП - 1172,194 м2.
У зв`язку з наведеним, у звіті зазначено, що загальна сума завищення вартості Євроруберойду Бікроеласту ЕКП 4,0 становить 110,63 тис. грн з ПДВ (1189,83 м2 * 92,98 грн), а Євроруберойду покрівельного Бікроеласту ЕПП - 96,64 тис. грн з ПДВ (1172,194 м2 * 82,44 грн).
Таким чином, як зазначає позивач, контролюючим органом встановлено факт завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 207 270,00 грн, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки грошові кошти у зазначеному розмірі.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Згідно із частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором підряду.
Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно частин 1, 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
В силу частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Згідно із частиною 1, 2, 3 статті 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини 2 статті 845 Цивільного кодексу України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.
Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Суд установив, що акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 07.12.2023 та № 2 від 19.12.2023 за грудень 2023 року (форма КБ-2в) підписані сторонами без будь-яких зауважень чи заперечень. Позивач прийняв виконані роботи без заявлення відступів від умов Договору або недоліків у їх виконанні.
Підписання актів приймання виконаних робіт без застережень свідчить про належне виконання відповідачкою умов Договору та прийняття позивачем результатів робіт без претензій щодо їх обсягу, якості, виду, використаних матеріалів і вартості. При цьому підписання таких актів підтверджує погодження замовника не лише з якістю, а й з вартістю та обсягом виконаних робіт.
Матеріали справи не містять доказів мотивованої відмови позивача від приймання робіт чи заявлених у встановленому порядку зауважень щодо їх вартості або обсягу. Навпаки, з листа Остерської квартирно-експлуатаційної частини (району) № 584/25 від 04.01.2024 вбачається, що ФОП Слободянюк Н.Л. виконала умови Договору підряду № 296 від 22.11.2023 у повному обсязі, у встановлений строк та з дотриманням вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм і стандартів, у зв`язку з чим у замовника відсутні обґрунтовані претензії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на аудиторський звіт № 535/29/9 від 30.05.2025 та положення статті 1212 Цивільного кодексу України, вважаючи суму завищеної вартості робіт безпідставно отриманими відповідачкою коштами.
Водночас суд зазначає, що з наведеного аудиторського звіту не вбачається встановлення фактів недотримання чи порушення сторонами при визначенні ціни Договору вимог Настанови з визначення вартості будівництва та Настанови з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281, дотримання яких передбачено умовами Договору. Посилання на відповідні порушення в аудиторському звіті відсутні.
Суд враховує, що у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 акт ревізії не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Отже, аудиторський звіт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.
Сам лише акт перевірки не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Обставини, вказані в такому акті, в господарському судочинстві повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку з цим аудиторський звіт № 535/29/9 від 30.05.2025 2 територіального управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України підлягає оцінці судом за правилами статей 73-79 ГПК України, а розмір безпідставно отриманих коштів має бути доведений стороною та оцінений судом на загальних підставах.
Водночас суд зазначає, що позивач не навів належного правового обґрунтування позовних вимог, яке б свідчило про наявність підстав для зобов`язання відповідачки повернути кошти, отримані за Договором, зобов`язання за яким виконані в повному обсязі.
Спірні кошти не можуть бути стягнуті як безпідставно набуті на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки вони сплачені на виконання чинного Договору, а правова підстава для їх отримання не відпала. Так само відсутні підстави для їх стягнення як збитків, оскільки позивачем не доведено ані протиправності поведінки відповідачки, ані факту завдання збитків, ані причинно-наслідкового зв`язку між заявленою до стягнення сумою та її діями.
Що стосується посилань позивача на пункт 8.3 Договору як підставу виникнення у відповідачки обов`язку повернути суму завищеного обсягу (вартості) робіт, суд зазначає, що застосування зазначеного пункту можливе лише у разі перевищення вартості виконаних робіт над погодженою сторонами договірною (кошторисною) вартістю.
Разом з тим судом установлено, що вартість фактично виконаних робіт не перевищує кошторисну вартість, визначену та погоджену сторонами у Договорі. Доказів того, що кошторисна вартість була сформована з порушенням нормативних актів, обов`язкових для дотримання сторонами при визначенні ціни Договору, матеріали справи не містять. За таких обставин підстави для застосування пункту 8.3 Договору відсутні.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 № 922/3816/19.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази (аудиторський звіт) не підтверджують належним чином правової підстави заявленого позову, а саме порушення відповідачкою свого договірного обов`язку з відшкодування вартості понесених позивачем витрат по сплаті за виконані відповідачкою підрядні роботи та/або наявність недобросовісності/обману з боку відповідачки у договірних правовідносинах сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). 
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачкою прав позивача та охоронюваних законом інтересів в аспекті ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених у позовній заяві обставин.
Вирішуючи питання судових витрат суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.
Щодо заявлених відповідачкою вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З наявних у матеріалах справи документів убачається, що 02.01.2026 між Фізичною особою - підприємцем Слободянюк Наталією Леонідівною (Клієнт) та адвокатом Кисловим Юрієм Анатолійовичем (Адвокат) було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № 01-01/26-г, відповідно до умов якого, зокрема пункту 1.1, Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Адвокат на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання такої правової допомоги:
- представництво інтересів Клієнта в усіх державних та громадських організаціях, органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності, в тому числі у органах внутрішніх справ України, структурних підрозділах органів прокуратури України та інших правоохоронних органах, в органах державної виконавчої служби;
- вести від імені Клієнта, без будь-яких обмежень такого представництва, справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, потерпілому, свідку, стягувачу або боржнику, цивільному позивачу та цивільному відповідачу, у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі захищати інтереси Клієнта у кримінальних провадженнях під час досудового слідства та судового розгляду, зокрема в Господарському суді Вінницької області у справі № 902/1735/25 за позовом Остерської квартирно - експлуатаційної частини (району) до Фізичної особи - підприємця Слободянюк Наталії Леонідівни про стягнення 207 270,00 грн.
Умовами пункту 4.1 Договору визначено, що гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється Додатком до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Клієнт погоджується сплатити Адвокату 100 % обумовленої суми Гонорару в день укладення вказаного Договору або не пізніше десяти днів після підписання зазначеного Договору.
Сторонами 02.01.2026 підписано Додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 01-01/26-г, яким відповідно до пункту 1 визначено розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги - 28 000 грн без ПДВ.
При цьому суд враховує, що вартість послуг адвоката у даній справі є фіксованою та становить 28 000,00 грн.
Окрім того, матеріали справи містять ордер на надання правничої допомоги серії АВ № 1263740 від 09.01.2026, виданий адвокату Кислову Юрію Анатолійовичу для представництва інтересів Фізичної особи - підприємця Слободянюк Наталії Леонідівни.
Право Кислова Юрія Анатолійовича на здійснення адвокатської діяльності підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000757 від 25.02.2021.
Таким чином, послуги, надані адвокатом Кисловим Юрієм Анатолійовичем, були безпосередньо спрямовані на захист прав та законних інтересів відповідачки у межах цієї господарської справи, а їх вартість є документально підтвердженою та погодженою сторонами.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.
Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. 
Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Також суд звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15).
Позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.
Виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих відповідачці правничих послуг та погодженого сторонами розміру витрат на їх оплату, а також з урахуванням відсутності клопотання позивача про зменшення таких витрат, суд, керуючись частиною 4 статті 129 ГПК України, дійшов висновку про стягнення з позивача на користь Фізичної особи - підприємця Слободянюк Наталії Леонідівни витрат на професійну правничу допомогу в сумі 28 000,00 грн.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
В позові відмовити.
Судові витрати Остерської квартирно - експлуатаційної частини (району) у справі № 902/1735/25 залишити за позивачем.
Стягнути з Остерської квартирно - експлуатаційної частини (району) (вул. Ювілейна, буд. 3, с-ще Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024; код ЄДРПОУ 07807645) на користь Фізичної особи - підприємця Слободянюк Наталії Леонідівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 28 000 грн 00 коп - витрат на правничу допомогу.
Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне рішення складено 03 лютого 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:
1 - до справи