ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
28 січня 2026 року (09:45)	Справа № 280/10346/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вільнянської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
24.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Вільнянської міської ради (далі – відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправного бездіяльність комісії із встановлення факту здійснення особам догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради щодо не розгляду заяви про встановлення факту догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданою ОСОБА_1 та невидачі Акту із встановлення факту здійснення, особою постійного догляду за хворою особою (додаток 8) відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та Порядку складання та видачі акта про встановлення факту здійснення особами догляду (постійного догляду), затвердженого рішенням виконкому Вільнянської міської ради;
зобов`язати комісію із встановлення факту здійснення особам догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 24.09.2025 про встановлення факту догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданої ОСОБА_1 , відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та Порядку складання та видачі акта про встановлення факту здійснення особами догляду (постійного догляду), затвердженого рішенням виконкому Вільнянської міської ради. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за своєю рідною матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом ІІ групи, за загальним захворюванням. Згідно рішення відділу соціального захисту населення Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 28.08.2025 позивач не має права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з наступних підстав: середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї, а тому здійсню постійний догляд за своєю матір`ю на безоплатні основі. Вказує, що матір позивача має порушення функцій організму, через не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Позивач, - ОСОБА_1 має право на відстрочку. Для підтвердження факту здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, 24.09.2025 позивач звернувся до комісії із встановлення факту здійснення особам догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради Запорізької області з відповідною заявою для отримання Акту із встановлення факту здійснення особою постійного догляду за хворою особою згідно з додатком 8 Постанови КМУ від 16.05.2024 №560. Проте, Комісією не було складено та не видано Акт із встановлення факту здійснення особою постійного догляду за хворою особою згідно з додатком 8 Постанови КМУ від 16.05.2024 №560. Листом Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 26.09.2025 за №02.03-14/522 позивача було повідомлено про те, що у комісії із встановлення факту здійснення особою догляду відсутня підстава для складання акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду відповідно до додатку 8 Порядку, оскільки догляд, якого потребує мати позивача, як особа з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, відповідає пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, пункт 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виключено з пункту 61 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560. Позивач вважає таку бездіяльність комісії із встановлення факту здійснення особам догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради протиправною, та такою, що порушує його право на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а тому змушений був звернутись до суду.
Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальної комісії серії 12 ААГ №155477 від 22.11.2022 є інвалідом ІІ групи (безстроково) (а.с.19).
За висновками КПН «Вільнянський центр первинної медико-санітарної допомоги Вільнянської міської ради. Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини №3 м.Вільнянськ» від 03.02.2025 №82 та від 05.05.2025 №259 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.16-17).
04.02.2025 позивачу на строк до 09.05.2025 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №114/499 від 04.02.2025 (а.с.21).
24.09.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо видачі акту становлення факту здійснення постійного догляду.
Листом від 26.09.2025 №02.03-14/522 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для складання акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду відповідно до додатку 8 Порядку, оскільки догляд, якого потребує мати позивача, як особа з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, відповідає пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, пункт 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виключено з пункту 61 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (а.с.24).
Не погодившись з правомірністю відмови у наданні акту, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що є загальновідомим та не потребує доказуванню, що на момент виникнення спірних правовідносин в Україні запроваджено загальну мобілізацію, у зв`язку із збройною агресією російської федерації про України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з ч.5 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Суд зазначає, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Суд зазначає, що статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» врегульовано питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п.9 та п. 13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: 
зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду; 
які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Згідно ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі – Порядок №560).
Відповідно до пункту 61 Порядку №560, військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за якою здійснюється догляд. У заяві повинні бути зазначені такі відомості про військовозобов`язаного, який здійснює постійний догляд: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); відомості про особу, за якою здійснюється постійний догляд (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).
Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.
До складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше ніж п`ять осіб.
Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду:
відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.
За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Отже, пунктом 61 Порядку №560 чітко врегульовано порядок звернення особи, яка здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за встановленням факту здійснення постійного догляду.
Також, пунктом 61 Порядку №560 регламентовано порядок дій органу до якого звернулася особа за встановленням факту здійснення постійного догляду, зокрема такий орган повинен протягом 10 днів із дня отримання заяви розглянути та вчинити такі дії:
-відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;
-перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві;
-складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Судом встановлено, що за результатами розгляду звернення позивача щодо складання акту про встановлення факту здійснення постійного догляду відповідачем не було вчинено жодних дій передбачених у пункті 61 Порядку №560.
Фактично відмова у складанні акту про встановлення факту здійснення постійного догляду обґрунтована лише тим, що до п. 61 Порядку №560 внесені зміни, а саме: п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виключений із п. 61 Постанови №560.
Разом з тим, суд вважає помилковими посилання відповідача на виключення п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» із п. 61 Постанови №560 як на підставу для відмови у складенні акту. Так, питання наявності чи відсутності підстав для надання позивачу відстрочки є питанням органів ТЦК та СП.
В свою чергу, порядок взаємовідносин громадян з органами уповноваженими розглядати питання про надання акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду врегульовано саме положеннями пункту 61 Порядку №560, і тому під час розгляду заяви позивача, відповідач мав керуватися саме зазначеннями положеннями.
Додатково суд зауважує, що позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації» саме на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №114/499 від 04.02.2025 (а.с.21).
Отже, суд зазначає, що в силу приписів пункту 61 Порядку №560 позивач мав право звернутися до відповідача із заявою про отримання акту про встановлення факту здійснення постійного догляду, а відповідач мав обов`язок розглянути зазначену заяву, у порядку визначеному пунктом 61 Порядку №560, проте цього не зробив.
При цьому, суд зауважує, що форма Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, затверджена Додатком 8 до Порядку №560, та передбачає можливість комісії установити, що факт здійснення постійного догляду підтверджено або не підтверджено.
Докази розгляду заяви позивача саме комісією із встановлення факту здійснення особою догляду – відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вбачає протиправну бездіяльність комісії із встановлення факту здійснення особам догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради щодо не розгляду заяви позивача про встановлення факту догляду за ОСОБА_2 .
При цьому, суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі Акту із встановлення факту здійснення, особою постійного догляду за хворою особою (додаток 8) відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», оскільки складання такого акту є завершальною стадією дій, які відповідач має вчинити відповідно до положень пункту 61 Порядку №560, за наслідками розгляду заяви позивача.
З огляду на зазначене, для відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати комісію із встановлення факту здійснення особам догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради розглянути по суті заяву позивача від 24.09.2025 про встановлення факту догляду за ОСОБА_2 , відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Вільнянської міської ради (70002, Запорізька область, Запорізький район, м.Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 4, код ЄДРПОУ 25486771) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,– задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність комісії із встановлення факту здійснення особами догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.09.2025 про встановлення факту догляду за ОСОБА_2 .
Зобов`язати комісію із встановлення факту здійснення особами догляду (постійного догляду) при адміністрації Вільнянської міської ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 24.09.2025 про встановлення факту догляду за ОСОБА_2 , відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». 
В задоволенні решти вимог, – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вільнянської міської ради. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.01.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник