Справа № 355/2689/25 
Провадження № 2-о/355/16/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді    Чехова С.І.
за участю секретаря      Котенко Л.О.
представника заявника      ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селищі Баришівка цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Баришівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_2 , заінтересована особа: Баришівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення.
Свою заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син заявниці – ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Заявниця є спадкоємицею першої черги за законом. У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернулася до Баришівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з тим, що місце реєстрації померлого ( АДРЕСА_1 ) не збігається з його місцем проживання ( АДРЕСА_2 ).
Заявниця вказує, що померлий ніколи не проживав за адресою свого місця реєстрації спадкове майно також знаходиться в селі Бзів, Броварського району, Київської області.
З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб № 60 від 07.11.2025 слідує, що ОСОБА_3 з 01.01.2012 по день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1587 га, кадастровий номер 3222780401:02:020:0370, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП на нерухоме майно – 1856278732202, номер запису про право власності – 32082871).
Отже, ОСОБА_2 просить суд встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.01.2012 року та по день смерті постійно проживав з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . Встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є село Бзів, Броварського району, Київської області.
Представник заявника адвокат Рева І.О. у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити, послалась на вищеозначене у заяві.
Представник заінтересованої особи Баришівської державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, повідомив про можливість розгляду справи за його відсутності. Із заявою ознайомлені, при вирішенні питання у даній справі покладаються на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою заявника. ОСОБА_2 . ОСОБА_3 – син заявниці, проживав разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 з 2012 року. У 2025 році загинув на війні.
Свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою ОСОБА_2 , вказала, що син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - проживав разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 з 2012 року до його смерті у 2025 році.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом досліджено матеріли справи, а саме:
Копію паспорта заявника з якого слід, що вона є громадянкою України.(а.с. 13-14).
З копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/016330409 від 05.11.2025, виданої Виконкомом Баришівської селищної ради, слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 13.01.1982 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).
Копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: село Плужники, Тлумацький район, Івано-Франківська область. Батько: ОСОБА_6 , мати: ОСОБА_2 (а.с. 17).
Копію свідоцтва про смерть з якого слід, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився в селі Плужники, Тлумацького району, Івано-Франківської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 45 років, про що 05 листопада 2025 року складено актовий запис № 448, місце смерті: Україна, Донецька область, Покровський район, село Надія (а.с. 18)
З копії довідки № 74 від 05.11.2025, виданої Бзівським старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно похований на території кладовища в селі Бзів Броварського району Київської області 02.11.2025.
Копію акту № 60 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного проживання осіб від 07 листопада 2025 року, складеного старостою Бзівського старостинського округу Наталією Сліпаченко, з якого слід, що під час обстеження встановлено, що в житловому приміщенні (будинку), розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з реєстраційною карткою або будинковою книгою зареєстровані: ОСОБА_2 , 1960 р.н., ОСОБА_7 , 1981 р.н., ОСОБА_6 , 1956 р.н. Встановлений факт фактичного місця проживання наступних осіб: ОСОБА_2 , 1960 р.н., ОСОБА_3 , 1979 р.н. (проживав з 01.01.2012 року по 23.10.2025 року). ОСОБА_3 дійсно фактично проживав за даною адресою з 01 січня 2012 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать підписи сусідів (а.с. 7).
Копію листа-роз`яснення № 1401/01-16 від 13.11.2025, наданого ОСОБА_2 нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Н. Малиновською, у якому зазначено, що спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 Баришівська державна нотаріальна контора не може відкрити по причині місця реєстрації проживання спадкодавця: АДРЕСА_4 . З довідки Бзівського старостинського округу від 07.11.2025 вбачається, що померлий ОСОБА_3 фактично без реєстрації проживав в АДРЕСА_2 . Запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду з позовом про визначення місця відкриття спадщини (а.с. 9).
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 171188346 від 21.06.2019, вбачається, що власником земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856278732202, кадастровий номер: 3220280401:02:020:0370, площею 0,1587 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), додаткові відомості: АДРЕСА_3 (а.с. 20).
Як слід з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Як встановлено статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1221 ЦК України слід, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право".
Згідно із п. 1.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі – Порядок), місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.
Відповідно до п. 1.14. Порядку, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.19 та 3.20 розділу 10 глави ІІ Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем з 01.01.2012 по день смерті спадкодавця знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів, в тому числі показаннях допитаних в судовому засіданні свідків.
Метою встановлення фактів, що мають юридичне значення, які просить встановити заявник, є необхідність реалізації нею права на оформлення її спадкових прав, відтак, такі факти породжують для ОСОБА_2 юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення означених фактів.
Суд враховує, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856278732202, кадастровий номер: 3220280401:02:020:0370, площею 0,1587 га, адреса: АДРЕСА_3 , за життя ОСОБА_3 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 отримала від нотаріуса Баришівської районної державної нотаріальної контори Н. Малиновської роз`яснення щодо звернення до суду з метою визначення місця відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . У суду не виникло сумніву, що останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_3 є селище Баришівка Броварського району Київської області.
З таких підстав заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
На підставі викладено, керуючись ст.ст. 76, 95, 229, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України,-
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Баришівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 січня 2012 року та по день смерті постійно проживав з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є село Бзів, Броварського району Київської області.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду.
Повний текст рішення складений 06 лютого 2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов