УХВАЛА
26 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 739/1032/24
провадження № 61-11149св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,                             Ситнік О. М.,
розглянув питання про зупинення касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дитини на утриманні за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 11 червня 2024 року у складі суддів Онищенко О. І., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В. 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до 
ОСОБА_2 , в якому просила встановити факт перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 05 квітня 2014 року по 10 березня 2022 року на утриманні чоловіка ОСОБА_4 , який був військовослужбовцем і загинув  ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 05 квітня 2014 року 
по 11 березня 2022 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , який був мобілізований та проходив військову службу у складі Збройних Сил України. 
Разом з чоловіком позивач виховували та утримували спільного сина ОСОБА_5 та дочку позивача ОСОБА_6 , відомості про батька якої у свідоцтві про народження записані в порядку ст.135 СК України. 
ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання, а тому відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» члени його сім`ї мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн. 
Оскільки ОСОБА_7 проживала з   ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , знаходячись на їх утриманні, то дитина має право на отримання частини вказаної виплати. 
Позивач в інтересах дочки зверталась до Міністерства оборони України з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена сім`ї, але отримала відмову. 
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області 
від 07 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі 
на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України. 
Суд першої інстанції керувався тим, що зі змісту позову слідує, що встановлення зазначеного факту позивачу необхідно для отримання одноразової грошової допомоги, однак доказів щодо наявності інших осіб, які вчинили дії щодо прийняття спадщини після померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , позивачем не надано, а тому у зв`язку з відсутністю спору про право, справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області 
від 07 травня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд посилався на те, що заявник звернулась до суду з позовом з метою отримання дочкою ОСОБА_7 права на призначення та виплату відповідної частки одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, з яким не згодна відповідач,  що вбачається з адміністративної справи за позовом 
ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_7 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже між сторонами виник спір, пов`язаний із доведенням наявності підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, який не залежить від факту прийняття або неприйняття спадщини після його смерті.
31 липня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Костюченко В. К. засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження в справі, з огляду на таке.
05 березня 2025 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справу № 308/17634/23 (провадження № 61-4575св24) за заявою ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 , про встановлення факту перебування на утриманні, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 06 березня 2024 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Зазначена ухвала мотивована необхідністю відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21, провадження № 11-150апп23, у якій зроблено висновок, що подібні справи розглядаються в цивільному судочинстві.
23 квітня 2025 року ухвалою Великої Палати Верховного Суду справу № 308/17634/23 прийнято до провадження та призначено до розгляду (провадження № 14-40цс25).
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, оскільки стосуються юрисдикційності спору про право на призначення та виплату грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця, під час розгляду якого досліджується підстава такого позову - факт спільного проживання військовослужбовця однією сім`єю з іншою особою. Крім того, Велика Палата Верховного Суду має визначитися з колом заінтересованих осіб при вирішенні питання про встановлення юридичного факту, який є підставою для виплати одноразової грошової допомоги. 
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року в справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) виснувала, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Враховуючи практику оцінки подібності правовідносин, зокрема правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв встановлення відповідної подібності, викладених у постанові від 12 жовтня 2021 року в справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), Верховний Суд висновує про подібність правовідносин у цій справі та справі 
№ 308/17634/23.
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана й прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23, провадження № 14-40цс25.
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити провадження у справі № 739/1032/24 (провадження         
№ 61-11149св24) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дитини на утриманні за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).
Ухвала оскарженню не підлягає
 
Головуючий                                                                                    І. М. Фаловська
 
Судді                                                                                                В. М. Ігнатенко
 
                                                                                             С. О. Карпенко
 
                                                                                         В. В. Сердюк
 
                                                                                        О. М. Ситнік