Справа № 420/17691/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії №155350022853 від 30.04.2025. 
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7- 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду роботи з 02.09.1986 по 08.09.1989 та у подвійному розмірі періодів роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що з 24.04.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як працівнику охорони здоров`я, на день її призначення. Управлінням винесено рішення від 30.04.2025 №155350022853 про відмову у виплаті грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу як працівника охорони здоров`я на дату призначення пенсії за віком.
Позивач вказує на те, що період роботи з 02.09.1986 по 08.09.1989 в Обласній дитячій клінічній лікарні м. Одеси, на посаді медсестри гематологогічного відділення не враховано до спеціального стажу, а підстави такого не врахування не зазначено. Вважає, що періоди роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009 підлягають зарахуванню у подвійному розмірі. Оскільки вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, на день досягнення пенсійного віку працювала в медичному закладі охорони здоров`я комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та мала відповідний загальний страховий стаж, в тому числі достатній спеціальний страховий стаж на таких посадах, і до цього не отримувала будь-яку пенсію, вона має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Ухвалою суду від 10.06.2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем документів (паспорт, ідентифікаційний код, довідки про стаж, витяг з реєстру страхувальників, даних ОК-5) не виявлено підстав щодо проведення перерахунку, оскільки стаж працівника охорони здоров`я на дату права складає 27 років 6 місяців.
Також відповідач вказує на те, що 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював Позивач, а тому з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу Позивача в подвійному розмірі. Стаття 60 Закону № 1788 вочевидь суперечить положенням ст. 24 Закону № 1058, тому в порядку обчислення страхового стажу, такі положення не можуть бути застосовані. Період роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 на посаді лікаря педіатра інфекційного відділення та лікаря — реаніматолога Тираспольської міської дитячої лікарні у подвійному розмірі та як працівника охорони здоров`я не враховані. Згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 та інформацією наданою в уточнюючій довідці від 07.02.2025 № 02/01- 18/12 до страхового та спеціального стажу в подвійному розмірі не можливо врахувати періоди роботи заявниці з 01.08.2002 по 31.12.2003, оскільки заявниця працювала в обласному центрі екстреної медичної допомоги дітям КУ «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» міста Одеси при цьому назва відділення де вона працювала відсутня.
На думку відповідача, право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п, 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 ОСОБА_1 відсутнє, оскільки стаж роботи на спецпосадах склав 29 років 7 місяців.
Окрім того, відповідач зазначає, що позовна вимога в частинні зобов`язання Головне управління нарахувати та виплатити допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 не підлягає задоволенню, адже судом не може прийматись відповідне рішення, оскільки це є втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади та буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та з 08.01.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058). 
Позивач 24.04.2025 звернулась до Головного управління щодо перерахунку пенсії з метою до призначення у зв`язку з додатково наданими документами та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058. 
Відповідачем на підставі заяви та наданих документів було винесено Рішення №155350022853 від 30.04.2025 про відмову в перерахунку пенсії. У рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів (паспорт, ідентифікаційний код, довідки про стаж, витяг з реєстру страхувальників, даних ОК-5) не виявлено підстав щодо проведення перерахунку, оскільки стаж працівника охорони здоров`я на дату права складає 27 років 6 місяців.
Як вбачається із розрахунку стажу (Форма РС-право), до страхового стажу позивача зараховані такі періоди роботи: з 01.09.1982 по 24.08.1983; з 01.09.1983 по 01.09.1986 (Навчання у вищих/ середн.НЗ); з 02.09.1986 по 08.09.1989 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)); з 09.09.1989 по 30.06.1990 (Навчання у вищих/ середн.НЗ); з 01.07.1990 по 08.08.1990 (Догляд за дитин. до 3 років); з 09.08.1990 по 24.10.1990 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)); з 25.10.1990 по 04.11.1990 (Догляд за дитин. до 3 років); з 05.11.1990 по 27.07.1991 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)); з 01.08.1991 по 20.09.1994 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)); з 21.09.1994 по 25.09.1994 (Догляд за дитин. до 3 років); з 26.09.1994 по 29.07.2002 (Молдова); з 01.08.2002 по 31.12.2003 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)); з 01.01.2004 по 08.07.2021 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)); з 09.07.2021 по 31.01.2025 (Прац.охорони здор. (посади із пост.909)). Період з 01.10.1988 по 31.08.1989 зарахований у подвійному розмірі. Усі інші – із кратністю 1.
Також, відповідно до листа Головного управління ПФУ в Одеській області №1500-0307-8/98126 від 28.05.2025 період роботи з 01.08.2002 по 31.12.2003 до страхового та спеціального стажу в подвійному розмірі не враховано оскільки заявниця працювала в обласному центрі екстреної медичної допомоги дітям КУ «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» міста Одеси при цьому назва відділення де вона працювала відсутня. При призначенні пенсії до страхового та спеціального стажу роботи враховано період роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 в Республіці Молдова на підставі записів трудової книжки. До страхового стажу при призначенні пенсії за віком враховані всі періоди роботи відповідно записам трудової книжки
Вважаючи рішення відповідача №155350022853 від 30.04.2025 протиправним та наявним у неї права на призначення їй грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій, із зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи з 02.09.1986 по 08.09.1989 та у подвійному розмірі періодів роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009, -позивач звернулася до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05 листопада 1991 року, та безпосередньо ним визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Приписами ст. 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
У відповідності до ст.1 Закону №1058-IV:
- пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення міститься і в ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами ч.4 ст.24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з п.3 ст. 40 Закону України № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно положень ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У свою чергу, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У силу п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як встановлено судом згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 07.09.1982 ОСОБА_1 була зайнята у наступні періоди на таких посадах:
№13 - 26.09.1994 – прийнята у Тираспольську міську дитячу лікарню на посаду лікаря педіатра 7 інфекційного відділення (Наказ №177 від 26.09.1994);
№14 – 01.02.1996 – переведена лікарем реаніматологом (Наказ №15 від 01.02.1996);
№15 – 01.07.1996 - переведена лікарем анестезіологом реаніматологом у відділення анестезіології (Наказ №76 від 01.07.1996);
№16 – 27.02.1998 – присвоєна друга кваліфікаційна категорія лікаря анестезіолога –реаніматолога (наказ №61 від 27.02.1998);
№17 – 29.07.2002 – звільнена за власним бажанням ст. 36 КЗпП МСРР по догляду за дитиною до 14 років (наказ №115 від 29.07.2002).
Зайнятість позивача на вказаних посада у зазначені періоди також підтверджується довідками Державної установи «Республіканський центр матері та дитини» Придністровської Молдавської Республіки №68 від 01.04.2025 та №105 від 09.06.2025.
Окрім того, трудова книжка НОМЕР_1 від 07.09.1982 містить записи Комунальної установи «Обласна дитяча клінічна лікарня» м. Одеси №18-20, згідно яких ОСОБА_1 :
№18 – 01.08.2002 – зарахована на посаду лікаря –анестезіолога в обласний центр невідкладної медичної допомоги дітям (наказ №107 від 26.07.2002);
№19 – згідно наказу МОЗ України від 19.12.1997 посада лікаря –анестезіолога змінена на посаду лікаря –анестезіолога дитячого;
№20 – 01.11.2009 - переведена на посаду виконуючої обов`язки завідуючої обласним центром невідкладної медичної допомоги дітям, лікарем анестезіологом дитячим (наказ №238 від 27.10.2009).
Також, відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» №02/01-18/47 від 01.04.2025, згідно наказу від 26.07.2002 року №187 ОСОБА_1 була прийнята на посаду лікаря-анестезіолога обласного центру екстреної медичної допомоги дітям комунальної установи «Обласна дитяча клінічна лікарня» м. Одеси з 01.08.2002 року. Переведена на посаду виконуючої обов`язки завідуючої обласного центру екстреної медичної допомоги дітям, лікаря-анестезіолога дитячого відповідно наказу від 27.10.2009 року №238 з 01.11.2009 року. 
Судом враховується і те, що згідно вказаної довідки, відповідно до Положення про центр екстреної медичної допомоги дітям (1998 рік) центр екстреної медичної допомоги дітям був створений для здійснення невідкладної хірургічної, анестезіолого-реанімаційної, неонатологічної, педіатричної й інших видів допомоги з проведенням лабораторних досліджень. Основними функціонуючими одиницями центру були бригади, що працювали цілодобово складалися з лікарів анестезіологів-реаніматологів, дитячих хірургів, неонатологів, що пройшли відповідну підготовку. Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 78. Охорона здоров`я), затвердженого наказом МОЗ України від 29.03.2002 року №117, лікар-анестезіолог дитячий «забезпечує кваліфіковане проведення анестезії, інтенсивної терапії та реанімації хворих дітей; здійснює невідкладні заходи з інтенсивної терапії дітей, що знаходяться в критичному стані».
Відтак, відомостями вказаної довідки спростовується твердження відповідача про неможливість зарахування до спеціального стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача в обласному центрі екстреної медичної допомоги дітям КУ «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» міста Одеси у зв`язку із відсутністю назви відділення де вона працювала.
Також, відповідачем фактично не заперечується наявність у позивача спеціального стажу роботи за спірні періоди на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, згідно Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», втім заперечує щодо подвійного зарахування даного стажу, зокрема, з підстав набрання чинності 01.01.2004р. Закону №1058-IV, який не містить положень аналогічних ст.60 Закону №1788-ХІІ.
З цього приводу суд зазначає, що абзац 1 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, редакція ст.60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону №1788-XII та жодним чином не зупиняє дію її приписів.
З аналізу зазначеного, суд дійшов висновку, що передбачене ст.60 Закону №1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004р.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.12.2018 у справі №310/385/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17, від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 27.02.2020 р. у справі №462/1713/17.
Відтак, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.60 Закону №1788-ХІІ, до спеціального стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років у подвійному розмірі за положеннями ст.60 Закону №1788-ХІІ підлягають зараховуванню періоди роботи позивача з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009.
Таким чином, у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, у подвійному розмірі періодів роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009 - позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду роботи з 02.09.1986 по 08.09.1989, суд зазначає, що в ході розгляду справи ним було встановлено, що до страхового стажу позивача на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, згідно Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» зараховано період роботи з 02.09.1986 по 08.09.1989.
Відтак, у вказаній частині права позивача не є порушеними та не підлягають захисту судом, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Щодо вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії №155350022853 від 30.04.2025 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити їй грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7- 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно Рішення Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Як вбачається із оскаржуваного рішення №155350022853 від 30.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 пенсій як працівнику охорони здоров`я у зв`язку із недостатністю стажу. У рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів (паспорт, ідентифікаційний код, довідки про стаж, витяг з реєстру страхувальників, даних ОК-5) не виявлено підстав щодо проведення перерахунку, оскільки стаж працівника охорони здоров`я на дату права складає 27 років 6 місяців. 
Втім, враховуючи те, що суд дійшов висновку про протиправність висновків пенсійного органу щодо безпідставності зарахування до страхового та спеціального стажу позивача у подвійному розмірі за положеннями ст.60 Закону №1788-ХІІ періодів роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009, та про необхідність зарахування такого стажу, оскаржуване рішення не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону. 
Після зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009 у подвійному розмірі спеціальний та страховий страж позивача підлягає перерахунку.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1, ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Також згідно п. 10 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;
Таким чином, враховуючи висновки суду про необхідність зарахування відповідачем вказаних періодів роботи позивача до страхового та спеціального стажу у подвійному розмірі та віднесення законодавцем обрахунку страхового стажу до повноважень пенсійного органу, суд вважає що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача від 24.04.2025 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням висновків суду.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до страхового та спеціального стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002 та з 01.08.2002 по 01.11.2009 суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються вище викладеним.
Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши докази у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору сумі 968,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії №155350022853 від 30.04.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, у подвійному розмірі за положеннями ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 26.09.1994 по 29.07.2002, з 01.08.2002 по 01.11.2009.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2025 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7- 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 968,96 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, код ЄДРПОУ 20987385, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА