Справа № 466/8257/24 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 22-ц/811/2127/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Підлужного В.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2025 року,- 
ВСТАНОВИВ:

у серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100090569 в електронній формі, згідно з п.1.1. кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування кредитодавцем грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору.29 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29012024, за умова якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги до боржників, в тому числі і право грошової вимоги до відповідача в сумі 58 438,64грн., з яких: 15 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42 268,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією.
Крім того, 19 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9591150 в електронній формі, згідно з п.2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником з метою отримання кредиту, а згідно з п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. кредитного договору. 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27022024, за умовами якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги до боржників, в тому числі і право грошової вимоги до відповідача в сумі 37 491,25 грн., з яких: 9660,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 131,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00 грн. - заборгованість за комісією.
Крім того, 06 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №6108904 в електронній формі, згідно з п. п. 2.1 договору позики позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позик) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. 11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 35 717,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 717,00 грн. – сума заборгованості за процентами за користування позикою.
Крім того, 08 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №76498997 в електронній формі, відповідно до п. 1 договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути суму грошових коштів та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим договором. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 34 230,57 грн., з яких: 9397,44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 833,13 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами та договорами позики не виконує, отримані в кредит та у позику кошти не повернув, проценти за користування отриманими в кредит та в позику коштами та комісії не сплачує, у нього утворилась заборгованість у розмірі 165 877,46 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:
за кредитним договором №100090569 в розмірі 58 438,64 грн., з яких: 15 120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42 268,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією;
за кредитним договором №9591150 в розмірі 37 491,25 грн., з яких: 9660,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 131,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00 грн. - заборгованість за комісією;
за договором позики №6108904 в розмірі 35 717,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 717,00 грн. – сума заборгованості за процентами за користування позикою;
за договором позики №76498997 в розмірі 34 230,57 грн., з яких: 9397,44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 833,13 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього 165 877, 46 грн.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04 лютого 2025 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №100090569 в розмірі 58438,64 грн., за кредитним договором №9591150 в розмірі 37491,25 грн., за договором позики №6108904 в розмірі 35717,00 грн., за договором позики №76498997 в розмірі 34230,57 грн., а всього 165 877,46 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 3028,00 грн. 
Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення кредитних договорів, а саме, відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, докази проведення такої ідентифікації, відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), підтвердження укладення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладенні договору. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доведення обставин неукладення договору в електронному виді на відповідача, оскільки саме позивач зобов`язаний надати суду відповідні докази, як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що первісними кредиторами проводилась будь - яка ідентифікація позичальника, що саме відповідач, нібито, звертався за отриманням кредитних коштів, а також доказів перерахування коштів саме відповідачу. Також звертає увагу на те, що реєстри боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін, які їх уклали, а містить лише підпис представника позивача, а отже не може бути належним та допустимим доказом відступлення права вимоги щодо, нібито, наявної заборгованості відповідача. Стверджує, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то стаття 1048 ЦК України і ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. З наведених підстав просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості за кредитним договором №100090569 від 19.08.2023, за кредитним договором №9591150 від 19.08.2923, за договором позики №6108904 від 06.09.2023, за договором позики №76498997 від 08.09.2023 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань за цими договорами, у передбачені договорами строки не повернув отримані в кредит та в позику кошти, не сплатив проценти за користування кредитними та позиченими коштами, не сплатив комісії, внаслідок несплати цих коштів у нього утворилася заборгованість, що становить за кредитним договором №100090569 в розмірі 58438,64грн., за кредитним договором №9591150 в розмірі 37491,25грн., за договором позики №6108904 в розмірі 35717,00грн., за договором позики №76498997 в розмірі 34230,57грн., а всього 165877,46грн., яка розрахована обґрунтовано, будь-яких заперечень щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідач не висловлював, а відтак позовні вимоги вважав підставними та такими, що підлягають до задоволення.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №100090569, який було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору. 
Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником первісному кредитору з метою отримання кредиту.
 
Згідно з п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. кредитного договору.
 
Пункт 1.2 договору передбачає, що сума (загальний розмір) кредиту становить 21000.00 грн.
Пункт 1.3 передбачає, що кредит надається строком на 120 днів з 19.08.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів, пільговий період складає 30 днів, та настає з дати видачі кредиту та завершується 18.09.2023 року (пункт 1.3.1), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду, який закінчується 17.12.2023 року.(пункт 1.3.2).
Відповідно до пункту 1.5.2, 1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 0.63 відсотки від фактичного залишку кредиту, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту. 
Комісія за надання кредиту 1050.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (пункт 5.1.1. договору).
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 58438,64 грн., з яких: 15120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42268,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією, в обгрунтування розрахунку такої суми заборгованості долучив 
розрахунок заборгованості за період з 29.01.2023 року по 30.06.2024 року, яким підтверджується те, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» з січня 2024 року на нараховувала проценти за користування кредитом, заборгованість по якому станом на 29.01.2024 року становила 58438.64 грн. 
Разом з тим, наданий позивачем в обгрунтування позовних вимог розрахунок заборгованості, на підставі якого суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 58438.64 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит, не містить інформації про розмір сплаченого тіла кредиту, коли такий сплачувався, оскільки розмір нарахованих процентів за користування кредитом залежить від фактичного залишку кредиту. 
З`ясування дати сплати тіла кредиту і його розміру є необхідним для розрахунку процентів за користування кредитом із врахуванням пунктів 1.5.2 та 1.5.3 договору, які передбачають різні ставки процентів протягом пільгового періоду та протягом поточного періоду.
За відсутності зазначеної інформації, суд не має можливості перевірити правильність нарахування заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №100090569, укладеним 19.08.2023 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що 23.10.2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого долучено відомість про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №100090569, у якому відображено погашення кредиту, сплати тіла кредиту, часткова сплата процентів, комісії.
Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №100090569, проценти за користування кредитними коштами нараховувалися поза межами строку дії кредитного договору, тобто після 17.12.2023 року, і сума таких нарахованих поза межами строку дії кредитного договору процентів становить 12700.80 грн.
Сума процентів, які підлягають стягненню з відповідач на користь позивача підлягає зменшенню на 12700.80 грн. і становить 29567.84 грн., а відтак стягненню з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит №100090569, укладеним 19.08.2023 року, підлягає сума заборгованості в розмірі 44687.84 грн., з яких:15120.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 29567.84 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Матеріалами справи підтверджується, що 29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено договір факторингу №29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 від 29 січня 2024 року до договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 58438,64грн., з яких: 15120,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42268,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №100090569 від 19.08.2023 року в розмірі 58438.64 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №100090569 в розмірі 58438,64грн., з яких: 15120,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42268,64грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією, що, на думу суду першої інстанції, є підставою для задоволення вимог в цій частині.
Однак, задовольняючи зазначені позовні вимоги, суд першої інстанції врахував лише інформацію, зазначену у Реєстрі боржників №2 від 29 січня 2024 року до договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 58438,64грн., з яких: 15120,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42268,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією.
Колегія суддів вважає, що сума заборгованості зазначена у витягу з Реєстру боржників №2 від 29 січня 2024 року, не є достатнім та беззаперечним доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 , і така підлягала перевірці судом першої інстанції, однак суд не перевірив правильність нарахування процентів за договором про споживчий кредит, не встановив, чи проценти за користування кредитними коштами нараховані в межах строку кредитування та в розмірах, передбачених умовами договору, з огляду на те, що процентні ставки за користування кредитом, в залежності від їх нарахування у пільговий чи поточний період, є різними. 
Суд першої інстанції не витребував у ТзОВ «ФК «ЄАПБ» детальний розрахунок заборгованості із зазначенням дати та розміру сплаченого відповідачем тіла кредиту; щоденних нарахувань процентів за користування кредитними коштами, розмір сплачених процентів та їх залишок.
Невстановивши зазначених обставин, суд першої інстанції безпідставно задовольнив в повному розмірі позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит №100090569, укладеним 19.08.20023 року, в сумі 58438,64 грн., з яких: 15120,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42268,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1050,00грн. - заборгованість за комісією.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №100090569, укладеним 19.08.20023 року, підлягають до часткового задоволення, і з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №100090569, укладеним 19.08.20023 року, в розмірі 44687.84 грн., з яких: 15120.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 29567.84 грн. - сума заборгованості за відсотками .
Судом першої інстанції також встановлено, що 19 серпня 2023 року між Товаристовм з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №9591150.
 
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 кредитного договору. 
 
Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
 
Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. кредитного договору.
 
Пункт 1.2 договору передбачає, що сума (загальний розмір) кредиту становить 14000.00 грн.
Пункт 1.3 передбачає, що кредит надається строком на 120 днів з 19.08.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів, пільговий період складає 30 днів, та настає з дати видачі кредиту та завершується 18.09.2023 року (пункт 1.3.1), поточний період складає 90 днів , що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду, який закінчується 17.12.2023 року.(пункт 1.3.2).
Відповідно до пункту 1.5.2, 1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 0.63 відсотки від фактичного залишку кредиту, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту. 
Комісія за надання кредиту 1050.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (пункт 5.1.1. договору).
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 37491.25 грн., з яких: 9660.00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27131.25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00грн. - заборгованість за комісією, в обгрунтування розрахунку такої суми заборгованості долучив розрахунок заборгованості за період з 27.02.2024 року по 30.06.2024 року, яким підтверджується те, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» з 27 лютого 2024 року на нараховувало проценти за користування кредитом, заборгованість по якому станом на 27.02.2024 року становила 37491.25 грн. 
Разом з тим, наданий позивачем в обгрунтування позовних вимог розрахунок заборгованості, на підставі якого суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 37491.25 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит, не містить інформації про розмір сплаченого тіла кредиту, коли такий сплачувався, оскільки розмір нарахованих процентів за користування кредитом залежить від фактичного залишку кредиту. 
З`ясування дати сплати тіла кредиту і його розміру є необхідним для розрахунку процентів за користування кредитом із врахуванням пунктів 1.5.2 та 1.5.3 договору, які передбачають різні ставки процентів протягом пільгового періоду та протягом поточного періоду.
За відсутності зазначеної інформації, суд не має можливості перевірити правильність нарахування заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.2023 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що 23.10.2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого долучено відомість про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №9591150, у якому відображено погашення кредиту, сплати тіла кредиту, часткова сплата процентів, комісії.
Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №9591150, проценти за користування кредитними коштами нараховувалися поза межами строку дії кредитного договору, тобто після 17.12.2023 року, і сума таких нарахованих поза межами строку дії кредитного договору процентів становить 10432.80 грн.
Сума процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню на 10432.80 грн. і становить 16698.45 грн., а відтак стягненню з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.2023 року, підлягає сума заборгованості в розмірі 26358.45 грн., з яких: 9660.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 16698.45 грн. - сума заборгованості за відсотками
Матеріалами справи підтверджується, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №27022024 від 27 лютого 2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 37491,25грн., з яких: 9660,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27131,25грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00грн. - заборгованість за комісією.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 37491.25 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.2023 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №9591150 в розмірі 37491.25 грн., з яких: 9660.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27131.25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00грн. - заборгованість за комісією, що, на думу суду першої інстанції, є підставою для задоволення вимог в цій частині.
Однак, задовольняючи зазначені позовні вимоги, суд першої інстанції врахував лише інформацію, зазначену у Реєстрі боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №27022024 від 27 лютого 2024, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі , з яких: 37491.25 грн., з яких: 9660.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27131.25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00грн. - заборгованість за комісією.
Колегія суддів вважає, що сума заборгованості зазначена у Реєстрі боржників від 27 лютого 2024 року, не є достатнім та беззаперечним доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 , і така підлягала перевірці судом першої інстанції, однак суд не перевірив правильність нарахування процентів за договором про споживчий кредит, не встановив, чи проценти за користування кредитними коштами нараховані в межах строку кредитування та в розмірах, передбачених умовами договору, з огляду на те, що процентні ставки за користування кредитом, в залежності їх нарахування у пільговий чи поточний період, є різними. 
Суд першої інстанції не витребував у ТзОВ «ФК «ЄАПБ» детальний розрахунок заборгованості із зазначенням дати та розміру сплаченого відповідачем тіла кредиту; щоденних нарахувань процентів за користування кредитними коштами, розмір сплачених процентів та їх залишок.
Невстановивши зазначених обставин, суд першої інстанції безпідставно задовольнив в повному розмірі позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.20023 року, в сумі 37491.25 грн., з яких: 9660.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27131.25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00грн. - заборгованість за комісією.
 
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.20023 року, підлягають до часткового задоволення, і з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.20023 року, в розмірі 26358.45 грн., з яких: 9660.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 16698.45 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Судом встановлено, що 06.09.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №6108904, в електронній формі, договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підписи сторін.
 
Згідно з п. п. 2.1 договору позики позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позик) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.
 
Відповідно до п. п. 2.5 договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання договору.
 
Пункт 2.3.3. договору передбачає, що сума позики становить 11000.00 грн.
Пункт 2.3.4 передбачає, що строк позики: загальний строк – до «25» листопада 2023 року (80) днів. Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених розрахунком.
Дата надання позики : 06 вересня 2023 року, лата повернення позики 25 листопада 2023 року.(пункти 2.3.5 та 2.3.6 договору).
Пункт 2.4 договору передбачає процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процентна ставка , фіксована: 1.74300 % на день; базова процентна ставка , фіксована:2.4900 % на день. (пункти 2.4.1. та 2.4.2).
Крім цього, пункт 2.4.3. договору передбачає основну процентну ставку, фіксована:3.0000% на день.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 35717.00 грн., з яких: 11000.00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24717.00 - сума заборгованості за відсотками; в обгрунтування розрахунку такої суми заборгованості долучив розрахунок заборгованості за період з 15.02.2024 року по 30.06.2024 року, яким підтверджується те, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» з 15 лютого 2024 року на нараховувало проценти за користування кредитом, заборгованість по якому станом на 15.02.2024 року становила 35717.00 грн. 
Разом з тим, наданий позивачем в обгрунтування позовних вимог розрахунок заборгованості, на підставі якого суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 35717.00 грн. заборгованості за договором позики, не містить інформації про розмір сплаченого тіла кредиту, коли такий сплачувався, оскільки розмір нарахованих процентів за користування кредитом залежить від фактичного залишку кредиту. 
З`ясування дати сплати тіла кредиту і його розміру є необхідним для розрахунку процентів за користування кредитом із врахуванням пунктів 2.4.1.2..4.2, 2.4.3 договору, які передбачають різні ставки процентів: акційна, базова та основна.
За відсутності зазначеної інформації, суд не має можливості перевірити правильність нарахування заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №6108904, укладеним 06.09.2023 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що 23.10.2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договорами про споживчий кредит №1000090569 від 19.08.2023 року та №9591150 від 19.08.2023 року, інформація щодо договору позики №6108904, укладеного 06.09.2023 року, відсутня.
11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 від 15.02.2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 35717,00грн., з яких: 11000,00 – сума заборгованості за основною сумою боргу; 24717,00грн. – сума заборгованості за процентами за користування позикою.
 
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за договором позики №61088904 в розмірі 35717.00 грн., з яких: 11000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24717.00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що, на думу суду першої інстанції, є підставою для задоволення вимог в цій частині.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував лише інформацію, зазначену у Реєстрі боржників №2 від 15 лютого 2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11 січня 2024, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35717.00 грн., з з яких: 11000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24717.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
 
Колегія суддів вважає, що сума заборгованості зазначена у Реєстрі боржників №2 від 15 лютого 2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11 січня 2024, не є достатнім та беззаперечним доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 , і така підлягала перевірці судом першої інстанції, однак суд не перевірив правильність нарахування процентів за договором позики, не встановив, чи проценти за користування позиченими коштами нараховані в межах строку позики та в розмірах, передбачених умовами договору, з огляду на те, що розміри процентних ставок є різними; акційна, базова та основна.
Відсутність інформації про те, за якою процентною ставкою (акційна, базова, основна) нараховувались проценти за договором позики, не дає суду можливості перевірити правильність нарахування процентів за користування позикою, а відтак і нарахування таких в межах строку позики і у передбачених договором позики розмірах. 
Суд першої інстанції не витребував у ТзОВ «ФК «ЄАПБ» детальний розрахунок заборгованості із зазначенням дати та розміру сплаченої відповідачем суми позики; щоденних нарахувань процентів за користування кредитними коштами, і за якою процентною ставкою, розмір сплачених процентів та їх залишок.
Невстановивши зазначених обставин, суд першої інстанції безпідставно задовольнив в повному розмірі позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №6108904, укладеним 06.09.20123 року, в сумі 35717.00 грн., з яких: 11000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24717.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
 
Для з`ясування зазначених вище обставин суд апеляційної інстанції звертався до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» з листом від 12.01.2026 року №466/8257/24/1160/2026, у якому просив надати до 23.01.2026 року детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за цим договором, інформацію про розмір процентів, нарахованих за кожен день строку користування позикою, розмір сплачених процентів, залишок простроченої заборгованості по нарахованих процентах, а також просив забезпечити явку представника ТзОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання.
Однак витребуваної судом інформації щодо договору позики №6108904, укладеного 06.09.20123 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суду апеляційної інстанції не надало, явку представника в судове засідання не забезпечило.
З врахуванням вищенаведеного, наявних у справі доказів на підтвердження цих позовних вимог, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за договором позики №6108904 від 06.09.2023 року підлягають до часткового задоволення, і з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики №6108904, укладеним 06.09.2023 року, в розмірі 11000.00 грн., яка складається лише з суми позичених коштів. 
Крім того, 08.09.2023 року між ТзОВ ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №76498997, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 11 договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін.
 
Відповідно до п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути суму грошових коштів та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
 
Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1 п. 5 Договору позики).
 
Пункт 2.1 договору передбачає, що сума позики становить 10500.00 грн.
Пункт 2.2 передбачає строк позики 30 днів, дата повернення позики 08.10.2023 року. 
Пункт 2.3 договору передбачає процентну базову ставку 2.5% в день. 
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 34230.57 грн., з яких: 9397.44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24833.13 - сума заборгованості за відсотками; в обгрунтування розрахунку такої суми заборгованості долучив розрахунок заборгованості за період з 20.03.2024 року по 30.06.2024 року, яким підтверджується те, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» з 20 березня 2024 року на нараховувало проценти за користування позикою, заборгованість за договором позики станом на 20.03.2024 року становила 34230.57 грн. 
Разом з тим, наданий позивачем в обгрунтування позовних вимог розрахунок заборгованості, на підставі якого суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 34230.57 грн. заборгованості за договором позики, не містить інформації про розмір сплаченої суми позики, коли ця сума була сплачена, оскільки розмір нарахованих процентів за користування позикою залежить від фактичного залишку позики.. 
З`ясування дати сплати суми позики і її розміру є необхідним для розрахунку процентів за користування позикою.
За відсутності зазначеної інформації, суд не має можливості перевірити правильність нарахування заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №76498997, укладеним 08.09.2023 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що 23.10.2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договорами про споживчий кредит №1000090569 від 19.08.2023 року та №9591150 від 19.08.2023 року, інформація щодо договору позики №76498997, укладеного 08.09.2023 року, відсутня
14.06.2021 між ТзОВ ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та Товаристовм з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34230,57 грн., з яких: 9397,44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24833,13грн. - сума заборгованості за відсотками, а відтак така заборгованість, на думку колегії суддів підлягає стягненню з відповідача.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №76498997 в розмірі 34230,57грн., з яких: 9397,44грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24833,13грн. - сума заборгованості за відсотками.
 
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за договором позики №76498997 в розмірі 34230.57 грн., з яких: 9397.44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24833.13 грн. - сума заборгованості за відсотками, що, на думу суду першої інстанції, є підставою для задоволення вимог в цій частині.
 
Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував лише інформацію, зазначену у витягу з Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2024, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34230.57 грн. грн., з з яких: 9397.44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24833.13 грн. - сума заборгованості за відсотками.
 
Колегія суддів вважає, що сума заборгованості зазначена у витягу з Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року, не є достатнім та беззаперечним доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 , і така підлягала перевірці судом першої інстанції, однак суд не перевірив правильність нарахування процентів за договором позики, не встановив, чи проценти за користування позикою нараховані в межах строку позики та в розмірах, передбачених умовами договору.
Відсутність детального розрахунку нарахованих процентів за користування кредитними коштами, , не дає суду можливості перевірити правильність їх нарахування, а відтак і нарахування їх в межах строку кредитування і у передбачених договором позики розмірах. 
Суд першої інстанції не витребував у ТзОВ «ФК «ЄАПБ» детальний розрахунок заборгованості із зазначенням дати та розміру сплаченої відповідачем суми позики; щоденних нарахувань процентів за користування позикою, і за якою процентною ставкою, розмір сплачених процентів та їх залишок.
Невстановивши зазначених обставин, суд першої інстанції безпідставно задовольнив в повному розмірі позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №76498997, укладеним 08.09.20123 року, в сумі 34230.57 грн., з яких: 9397.44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24833.13 грн. - сума заборгованості за відсотками.
 
Для з`ясування зазначених вище обставин суд апеляційної інстанції звертався до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» з листом від 12.01.2026 року №466/8257/24/1160/2026, у якому просив надати до 23.01.2026 року детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за цим договором, інформацію про розмір процентів, нарахованих за кожен день строку користування кредитом, розмір сплачених процентів, залишок простроченої заборгованості по нарахованих процентах, а також просив забезпечити явку представника ТзОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання.
Однак витребуваної судом інформації щодо договору позики №76498997, укладеного 08.09.2023 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суду апеляційної інстанції не надало, явку представника в судове засідання не забезпечило. 
Аналізуючи долучені до позовної заяви докази на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог, а саме договір позики №76498997 від 08.09.2023 року, його умови, зокрема пункт 2.3 договору, яким встановлена процентна ставка 2,5%, пункт 2.2., яким передбачено строк позики 30 днів, суму отриманого кредиту, колегія суддів приходить до висновку, що розмір нарахованих процентів за договором позики становить 7875.00 грн.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №76498997, укладеним 08.09.2023 року, підлягають до часткового задоволення, і з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики №76498997, укладеним 08.09.2023 року, в розмірі 9397.44 грн. тіла кредиту і 7875.00 грн. процентів за користування кредитними коштами, а всього17272.44 грн. 
При цьому, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач окрім заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками за кредитними договорами №100090569 від 19.08.2023 року, №9591150 від 19.08.2023 року просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією в розмірі 1050.00 грн. та 700 грн. відповідно.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Умови кредитних договорів не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту – це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Оскільки положення кредитного договору №100090569 від 19.08.2023 року та кредитного договору №9591150 від 19.08.2023 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1050 грн. та 700 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, відтак колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за комісією за надання кредиту.
За вищенаведеного колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню за договором про споживчий кредит №100090569, укладеним 19.08.20023 року, сума заборгованості в розмірі 44687.84 грн., з яких:15120.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 29567.84 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором про споживчий кредит №9591150, укладеним 19.08.20023 року, сума заборгованості в розмірі 26358.45 грн., з яких: 9660.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 16698.45 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №6108904, укладеним 06.09.2023 року, сума заборгованості в розмірі 11000.00 грн., що становить тіло кредиту; за договором позики №76498997, укладеним 08.09.2023 року, в розмірі 17272.44 грн., з яких: 9397.44 грн. тіла кредиту і 7875.00 грн. процентів за користування кредитними коштами, а всього - 99318.73 грн. 
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від виконання зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики.
 
Оскільки ТзОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" є новим кредитором у зобов`язаннях за участі відповідача відповідно до умов договорів позики, кредитних договорів, що були укладені між первісними кредиторами та ОСОБА_1 , то заборгованість за кредитними договорами та договорами позики підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
З огляду на розмір задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог ТзОВ «ФК «ЄАПБ», з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути 1811.07 грн. судового збору за подання позову, а з ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1822.70 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2025 року в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню за кредитними договорами №100090569, №9591150, №6108904, №76498997 та в частині судового збору - змінити.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №100090569 в розмірі 44687.84 грн.; за кредитним договором №9591150 в розмірі 26358.45 грн., за договором позики №6108904 в розмірі 11000.00 грн., за договором позики №76498997 в розмірі 17272.44 грн., а всього 99318.73 грн. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1811.07 грн. за подання позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 1822.70 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 05.02.2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 
Судді: О.М. Ванівський 
Р.П. Цяцяк