Справа № 215/7179/25 
2/215/623/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді Науменко Я.О., за участю секретаря Кулієвої О.Л., розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
 
29.08.2025 через систему «Електронний суд», ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 3230716497/235575 від 08.02.2020 укладеним між ТОВ «ГОУФІНГОУ у розмірі 34 050,00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржник. Відповідно до реєстру боржників від 31.05.2021 до договору факторингу № 1-31/05/21 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 03.06.2021 до договору факторингу № 1-03/06/2021 ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
08.02.2020 року між первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 
було укладено кредитний договір №3230716497/235575 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, та відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Сума виданого кредиту: 10 000,00 гривень. Дата надання кредиту: 08.02.2020. Строк кредиту: 30 днів. Стандартна процентна ставка 1,85 % на добу.
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 34 050,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами 24 050,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати.
Ухвалами від 24.09.2025, 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2025 прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду на 08.12.2025 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
08.12.2025 розгляд справи відкладено на 23.01.2025 у зв`язку з відсутністю електропостачання у суді.
23.01.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином, за допомогою оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до судувід нього не надходило.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
08.02.2020 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» укладено кредитний договір №3230716497/235575. Договір та Додаток № 1 до нього підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором R74951(а.с.27-33).
Направлення ТОВ «ГОУФІНГОУ» ОСОБА_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразового ідентифікатора R74951 підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.18).
Відповідно до п.1.1 - 1.6 кредитного договору кредит надано в розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків з користування кредитом в розмірі 1,85 % на добу строком на 30 днів, тобто до 08.03.2020, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.
У п.2.3 кредитного договору сторони передбачили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом включно.
31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «Сіті Фінанс Груп» за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і Боржниками.
Так, відповідно до Реєстру боржників від 31.05.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 050,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 050,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.(а.с.17).
03.06.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» уклав договір про відступлення права вимоги з ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» №1-03/06/202, згідно якого відступив право вимоги за кредитним договором №3230716497/235575 від 08.02.2020 до ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» (а.с.19-22).
Відповідно до Реєстру боржників від 03.06.2021 ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 050,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 050,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.16).
ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» засобами поштового зв`язку направлено ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором за Вихідним № б/н від 27.05.2025 (а.с.14).
Отже, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 , щодо погашення наявної в нього заборгованості за Кредитним договором №3230716497/235575 від 08.02.2020 на загальну суму 34 050,00 грн.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Положеннями частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України.
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1статті 510 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, слід зазначити наступне.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 34 050,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами 24 050,00 грн.. 
Але договір №3230716497/235575 від 08.02.2020 укладений на визначений строк 30 днів, встановлена фіксована процентна ставка 1,85% на день, договором розрахована сума нарахованих процентів 5 500,00 грн..
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц вказано на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Верховний Суд підтримує правовий висновок, сформований Великою Палатою ще у постанові від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Цей правовий висновок має тенденцію до застосування судами першої та апеляційної інстанції в будь-яких кредитних спорах.
ВС/КЦС у постанові від 20 вересня 2018 року по справі № 712/12031/15-ц зазначає, що строк кредитного договору у даному випадку сплив, тому проценти не повинні сплачуватись боржником, оскільки зі спливом строку кредитування припиняється право банку нараховувати проценти за кредитом.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку:
«Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».
За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних).
Також слід звернути увагу на правову позицію Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №186/1376/19. Загальним правилом визначено, що у разі пред`явлення вимоги в порядку ст. 1048 ЦК України банком боржнику чи у разі закінчення кредитного договору на суму заборгованості не нараховуються проценти за користування кредитними коштами, а застосовується інший порядок, передбачений ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, після спливу визначеного цим договором строку кредитування, який складає 30 днів, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 08.03.2020.
Виходячи з наведеного, правомірним є стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом тільки за період з 08.02.2020 по 08.03.2020, що виходячи з погодженої сторонами процентної ставки у розмірі 5 550,00 грн. (10 000,00 грн. х 1,85% х 30 днів) (п. 1.1, 1.2, 1.3 договору, додаток № 1).
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №3230716497/235575 від 08.02.2020 у розмірі 15 550,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - основний борг, 5 550,00 грн. - проценти.
Крім того, позивач надав до суду заяву про розподіл судових витрат понесених з розглядом справи та просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 500,00 грн. (вх.№25099 від 05.12.2025).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування заявленої суми у розмірі 10 500,00 гривень на надання правничої допомоги представником позивача надано: Договір № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В., яким сторони погодили вид та вартість послуг; Акт про отримання правової допомоги від 27.11.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, згідно з яким розмір наданих послуг склав суму 10 500,00 гривень; рахунок номер 27.11.2025-64 від 27.11.2025 року на плату правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 11.07.2025 року на загальну суму 10 500,00 гривень; платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 9733 від 27.11.2025 на підтвердження оплати наданих послуг з правничої допомоги у розмірі 10 500,00 гривень.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 11/07/2025 від 11.07.2025 фактичний розрахунок сум судових витрат на професійну правничу допомогу склав 10 500 грн. 00 коп, в тому числі: зустріч та консультація - 2 000,00 грн. (1 год.), складання та подання до суду позовної заяви - 5 000,00 грн. (2,5 год.), інші клопотання, заяви до суду - 3 000,00 грн (1,5 год.), канцелярські витрати - 500,00 грн. 
З огляду на викладене, суд встановлює, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 10 500,00 гривень. Водночас, з урахуванням складності справи, обсягу та змісту наданих правничих послуг, а також принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу частково - у розмірі 5 000,00 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (а.с.55), сплаченого при подачі позовної заяви, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати у розмірі 1 106,26 грн. ( 15 550,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2 422,40 (сума судового збору, сплачена позивачем) / 34 050,00 грн.(сума боргу, заявлена до стягнення).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-268, 280-284 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №3230716497/235575 від 08.02.2020 у розмірі 15 550 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок , з яких: 10 000,00 грн. - основний борг, 5 550,00 грн. - проценти, а також сплачені при подачі позову судові витрати - 1 106 (одна тисяча сто шість) гривень 26 копійок судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок - витрат на професійну правничу допомогу, а всього 21 656 (двадцять одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) гривень 26 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 26 січня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44243120, юридична адреса: 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, будинок, 12, інше, нежитлове приміщення 1008;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя