ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" січня 2026 р. справа № 640/13070/19
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" (далі також - позивач – ТОВ "Укрмаслотрейд") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.02.2019 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка ТОВ "Укрмаслотрейд" дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ то бюджету.
За наслідками проведеної перевірки, згідно складеного акту, відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які, на переконання позивача, є незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують його права, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/13070/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними податкових повідомлень – рішень (а.с.1-2).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 16.08.2019. Згідно даного відзиву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості (а.с.62-64).
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, в якій, зокрема зазначив, що цитування відповідачем у відзиві певних норм податкового законодавства без конкретного посилання на фактичні обставини справи та наявні у ній докази свідчить про відсутність у відповідача аргументів на спростування доводів позовної заяви (а.с.69-70).
На виконання Закону України “Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ” та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судову справу № 640/13070/19 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа № 640/13070/19 зареєстрована 07.04.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025, справу № 640/13070/19 передано на розгляд судді Микитюка Р.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/13070/19, ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.74-75).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 замінено первісного відповідача ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39439980) на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) (а.с.83-85).
Розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді в основній щорічній відпустці, в порядку черговості.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ то бюджету, за наслідками якої було складено Акт №5514/26-15-12-13-2 від 22.02.2019, висновками якого встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість передбачених п.50.1 ст. 50, п.57.1, п.57.3 ст. 57, ст. 203 ПК України, з урахуванням ст. 102 ПК України (а.с.12-13).
За наслідками розгляду вказаного акту перевірки відповідачем, з посиланням на підставі ст.126 ПК України, прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.03.2019 №0248551213 про накладення штрафу у розмірі 19 229,49 грн (10%); №0248551213 про накладення штрафу у розмірі 9 874,86 грн (20%) (а.с. 15-24). 
Ухвалюючи перелічені податкові повідомлення-рішення, відповідач виходив з наявності винних умисних дій позивача, як платника податків, щодо несплати узгоджених сум податкового зобов`язання.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 25.03.2019 №0248551213 та №0248551213 позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України (а.с. 17).
Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №26599/6/99-99-11-06-01-25 від 10.06.2019, яким скасовано ППр ГУ ДФС у м. Києві від 25.03.2019 №0248551213 в частині застосування штрафу в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в сумі 1 454,12 грн та ППр ГУ ДФС у м. Києві від 25.03.2019 №0248551213 в частині застосування штрафу у розмірі 10 відсотків погашення суми податкового боргу в сумі 58,90 грн і залишено без змін зазначені ППР в іншій частині скаргу – частково задоволено (а.с.20-21).
Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Відповідно до ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Так п. 124.1. ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Положеннями п.124.2 ст. 124 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
З вищезазначеного, можна зробити висновок, що застосування п. 124.2 ст. 124 ПК України, можливе лише у випадку встановлення податковим органом умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог п.124.3. ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Тобто, для застосування штрафу п.124.3. ст. 124 ПК України податковому органу слід встановити повторність умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених ПК України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПК України.
При цьому, згідно з абзацом другим зазначеного пункту діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Тобто, з системного аналізу вищевикладених норм, можна зробити висновок, що необхідною та достатньою підставою для встановлення умислу в діях платника, є встановлення обставин, які прямо стверджують що платник податку не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки, а й бажав їх настання. Саме бажання настання негативних наслідків є необхідною та достатньою умовою для встановлення умислу.
У свою чергу, як визначено п. 112.2 ст. 112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала змогу для дотримання правил та норм, за порушення яких ПКУ передбачено відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Положення пункту 109.3 статті 109 ПК України містять вичерпний перелік складів податкових правопорушень, для притягнення до відповідальності за які необхідно встановити вину платника податків. Це правопорушення, передбачені пунктами 123.2,123.3 та 123.5 статті 123 ПК України, пунктами 124.2,124.5 статті 124 ПК України, а також пунктами 125-1.2, 125-1.4 статті 125-1 ПК України. І всі ці склади правопорушень передбачають умисел на їх вчинення.
Інші склади правопорушень, передбачених відповідними статтями ПК України, не вимагають встановлення вини для притягнення платника податків до відповідальності.
Матеріалами справи встановлено, що згідно платіжного доручення №6776 від 26.10.2018 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9226278901 від 17.10.2018 на суму 54 092,00 грн, згідно платіжного доручення №6443 від 26.09.2018 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9201349143 від 19.09.2018 на суму 55 506,00 грн, згідно платіжного доручення №1595 від 28.11.2016 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9221893617 від 18.11.2016 на суму 51 599,00 грн, згідно платіжного доручення №7479 від 26.12.2018 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9282940450 від 18.12.2018 на суму 53 252,00 грн, згідно платіжного доручення №7768 від 24.01.2019 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9307149629 від 17.01.2019 на суму 54 551,00 грн, згідно платіжного доручення №7170 від 27.11.2018 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9252113124 від 19.11.2018 на суму 24 420,00 грн та уточнюючого розрахунку №9253582874 від 15.11.2018 на суму 31 340,00 грн, а також згідно платіжного доручення №1205 від 28.09.2016 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №91973522255 від 20.09.2016 на суму 50 390,00 грн, згідно платіжного доручення №6169 від 27.08.2018 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9175227746 від 18.08.2018 на суму 51 214,00 грн, згідно платіжного доручення №6443 від 26.09.2018 здійснено оплату позивачем по податковій накладній з ПДВ №9201349143 від 19.09.2018 на суму 55 506,00 грн (а.с.23-56).
З огляду на наведене, позивачем виконані обов`язки щодо сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з ПДВ у межах строків, передбачених чинним законодавством.
Стаття 126 ПК України визначає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Оскільки відповідачем не доведено факт умислу в діяннях позивача, застосування ст.126 ПК України є протиправним.
Як вже було зазначено вище та вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про донарахування сум штрафних санкцій у зв`язку з порушенням строків сплати грошового зобов`язання прийнято на підставі ст.126 ПКУ.
Проте, відповідачем не доведено факт умислу в діяннях позивача, тому застосування ст.124 ПКУ є протиправним
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даній справі відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган діяв на підставі, у межах та у спосіб, визначені чинним законодавством України.
Суд зазначає, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції з захисту прав людини щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" (Код ЄДРОПУ - 39437627, вул. Вознесенський узвіз, буд, 14, офіс 16/20, м. Київ, 04053) до Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 44116011, вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04655) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25.03.2019 №0248551213 (штраф 10% на суму 19 229,49 грн).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25.03.2019 №0248551213 (штраф 20% на суму 9 874,86 грн). 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 44116011, вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04655) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" (Код ЄДРОПУ - 39437627, вул. Вознесенський узвіз, буд, 14, офіс 16/20, м. Київ, 04053) судовий збір в розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок. 
Сторонам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.