Справа № 143/1009/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2026 року   м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л. ,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,– 
встановив: 

У жовтні 2025 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг у розмірі 20 485 грн 12 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.11.2023 відповідач ОСОБА_1 встановив мобільний додаток «Monobank». Пройшов реєстрацію та, надавши один із передбачених пакетів документів із використанням цифрового власноручного підпису, підписав анкету-заяву клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank». На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 3 000 грн шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок, доступ до якого здійснювався за допомогою спеціального платіжного засобу – платіжної картка № НОМЕР_1 . 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, зокрема надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами на умовах, визначених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, усупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошових зобов`язань перед банком. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача складає 20 485 грн 12 коп. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» зазначену суму заборгованості, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Ухвалою судді від 04.11.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 57, 58).
Відповідач, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо можливості розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, суд, керуючись положеннями ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно з умовами якого останній відкрив поточний рахунок № НОМЕР_2 із спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.
Згідно пунктів 3, 4, 5 вказаної анкети-заяви позичальник підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу та надана ним інформація є правдивою; засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису; погоджується з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (а. с. 12). 
Також банком надано витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank» умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank»; умови обслуговування платіжної картки «Чорна картка «Monobank»; паспорт споживчого кредиту «Чорної картки «Monobank».
Згідно з довідкою про наявність рахунку від 08.09.2025 на ім`я клієнта ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 (картка НОМЕР_1 ) (а. с. 15).
Відповідно до довідки від 08.09.2025 кредитний ліміт клієнта ОСОБА_1 за карткою НОМЕР_1 було встановлено 10.11.2023 у розмірі 2 000 грн, 08.07.2024 – у розмірі 3 000 грн (а. с. 16).
З наданої позивачем виписки про рух коштів по картці НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ) вбачається, що ОСОБА_1 у період з 10.11.2023 по 02.02.2025 активно користувався кредитним лімітом, здійснював оплату товарів та послуг, частково погашав кредит (а. с. 20-23).
Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank», заборгованість ОСОБА_1 станом на 08.09.2025, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), становить 20 485 грн 12 коп. (а. с. 25-29).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається відповідно до положень ЦК України, може бути укладений в електронній формі, а договір, укладений в електронній формі, відповідно до статей 205, 207 ЦК України, вважається таким, що укладений у письмовій формі.
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа № 732/670/19), від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 07.10.2020 (справа № 127/33824/19).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що «Monobank» – це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Також судом встановлено, що відповідач уклав договір кредитування з банком шляхом заповнення анкети-заява, яка містить відомості, необхідні для ідентифікації особи, зокрема дані щодо ОСОБА_1 , а саме: дату народження, індивідуальний податковий номер, серію та номер паспорта, дату його видачі, адресу місця проживання, номер мобільного телефону та соціальний статус. Зазначені обставини відповідачем не оспорювалися.
Отже, у 2023 році відповідач ознайомився із умовами кредитування під час отримання кредитної картки та підписав заяву-анкету, в якій підтвердив свою згоду з тим, що анкета-заява разом із умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank», таблицею обчислення вартості кредиту паспортом споживчого кредиту та тарифами становлять договір про надання банківських послуг (а. с. 12).
Інші дії, пов`язані з укладенням кредитного договору, були вчинені відповідачем в електронній формі з використанням згенерованого особистого ключа, зазначеного у пункті 4 анкети-заяви, який був підтверджений відповідачем шляхом накладення власноручного електронного підпису. (а. с. 10, 11).
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви та ознайомлення із паспортом споживчого кредиту. Після підписання анкети-заяви між сторонами виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку – зобов`язання надати кредитні кошти, а у відповідача – обов`язок сплачувати вартість банківських послуг, що виникають у результаті користування платіжною карткою, та повернути отриманий кредит.
Крім того, відповідач у мобільному додатку «Monobank» підтвердив та підписав запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг, що є невід`ємною частиною анкети-заяви, чим засвідчив отримання примірник договору в електронному вигляді, ознайомлення з його умовами та згоду з ними. Відповідач також підтвердив, що інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», було доведено до його відома, шляхом розміщення у договорі та на офіційному вебсайті банку (а. с. 9).
Разом з тим, відповідач не заперечував факту укладання кредитного договору з банком, користування кредитними коштами, а також не оспорював суми, зазначенні в довідці про рух коштів по картковому рахунку, відкритому на його ім`я в АТ «Універсал Банк».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання.
Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З розрахунку позивача та виписки про рух коштів, яка за своєю правовою природою є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувався платіжною карткою за рахунок кредитних коштів, а також здійснював погашення основної суми кредиту та відсотків за користування ним. Усі операції та платіжні збори, пов`язані з використанням кредитних коштів, відображені у виписці про рух коштів по рахунку. (а. с. 20-23).
Доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно з положеннями зазначеної норми, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій та повинні бути складені під час їх здійснення або безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення облікових даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій та призначені для видачі або надсилання клієнту.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.
Отже, виписка про рух коштів по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Наведене також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження №61-47244св18) та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).
Разом з тим, відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості, який міг би бути врахований судом як доказ наявності розбіжностей щодо її розміру.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із платіжним дорученням від 01.10.2025 № 43825068775 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 028 грн (а. с. 51).
Ціна позову становить 20 485 грн 12 коп. За результатами розгляду справи судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, що становить 100% відсотків ціни позову.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3 208 грн, сплачений позивачем при поданні позову.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 10.11.2023 у розмірі 20 485 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Сторони по справі:
Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: вул. Оленівська, 23 м. Київ, 04080. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 27.01.2026.

Суддя