ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"21" січня 2026 р. Справа № 924/1185/25 

м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши матеріали справи 
за позовом Концерну "Військторгсервіс" в особі Західного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс", м. Львів
до Фізичної особи - підприємця Мартинюка Андрія Вікторовича, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області
про стягнення 9284,00 грн. з яких: 8440,00 грн. сума основної заборгованості за публічним договором зберігання та 844,00 грн. штрафу у розмірі 10% від суми щомісячного платежу.

Без виклику (повідомлення) сторін.

Процесуальні дії по справі.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2025 відкрито провадження у справі №924/1185/25, постановлено дану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті.
Позиції сторін.
Позивач повідомляє що 01.06.2022 між Філією "Західна" Концерну "Військторгсервіс" (з 01.01.2025 змінилася назва на Західне регіональне управління Концерну "Військторгсервіс") та Фізичною-особою підприємцем Мартинюком Андрієм Вікторовичем було укладено заяву про акцепт договору публічного зберігання №108- ЗФКВ за адресою: м. Кам`янець-Подільський, вул. Вокзальна, 93 (приміщення кафе, приміщення майстерні) в кількості 295,00 палетомісць, яке перебуває на балансі Західного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс".
Зазначає, що відповідачем взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасної та належної оплати послуг за зберігання майна виконані не були, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з листопада по грудень 2022 року в розмірі 8440,00 грн.
Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, позивачем нараховано штраф у розмірі 10% від суми щомісячного платежу згідно п. 6.7 Публічного договору зберігання становить: 844,00 грн.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвала від 08.12.2025 направлялася відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських організацій та повернута до суду відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Сам лише факт не отримання адресатом кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. (Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.06.2018р. у справі №904/9904/17).
У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати, повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція  викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020у справі №24/260-23/52-б).
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами.
Фактичні обставини справи. 
01.06.2022 між Філією "Західна" Концерну "Військторгсервіс" (зберігач) та Фізичною особою-підприємцем Мартинюком Андрієм Вікторовичем (поклажодавець) було укладено договір про надання послуг зберігання, який відповідно до ст. ст. 633, 641 ЦК України є публічним договором та до якого ФОП Мартинюк А.В. приєднався шляхом підписання заяви про акцепт договору публічного зберігання від 01.06.2022 № 108-3ФКВ.
Відповідно до п. 3.1 договору, зберігач зобов`язується на умовах, встановлених даним договором, зберігати майно, передане йому поклажодавцем, і повернути майно у цілісності на першу вимогу поклажодавця.
Згідно з п. 3.2 договору, підтвердженням повного та безумовного акцептування публічної оферти є підписання поклажодавцем Заяви про акцепт даного договору публічного зберігання. Моментом акцепту публічної оферти вважається момент укладення цього договору.
У п. 3.3 договору передбачено, що укладаючи договір, поклажодавець автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям положень договору, ціни договору, та вcix додатків, що є невід`ємною складовою частиною договору.
Перелік майна вказується в Акті прийому - передачі майна на зберігання. Зберігач не має права користуватися майном, передавати його у заставу чи користування третім особам (п. п. 3.4, 3.5 договору).
Відповідно до п. 5.2. договору поклажодавець, водночас з оформленням (підписанням) акцепту, сплачує 100% вартості послуг за наступний місяць надання послуг шляхом перерахування на поточний рахунок зберігача грошових коштів у національній валюті України. Моментом оплати вважається час надходження коштів на рахунок зберігача (п. 5.3 договору).
Згідно положень п. 5.4 договору, у подальшому поклажодавець здійснює оплату послуг зберігання в період з 20 по 25 число поточного місяця за наступний місяць надання послуг на підставі виставлених рахунків зберігача.
Пунктом 6.3 договору передбачено, що у випадку порушення свoїx зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством.
Відповідно до п. 6.7 договору за несвоєчасну або неповну оплату за надані зберігачем послуги, поклажодавець сплачує на користь зберігача суму заборгованості з урахуванням штрафу у poзмірі 10% від суми щомісячного платежу за кожен випадок несвоєчасної або неповної оплати.
У підписаній між сторонами заяві про акцепт договору публічного зберігання від 01.06.2022. №108-3ФКВ визначено, що договір діє з 01.06.2022 до 31.12.2022, або до моменту його дострокового розірвання, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Заява також містить Протокол узгодження ціни: зберігання ТМЦ за адресою (м. Кам`янець-Подільський, вул. Вокзальна, 93, приміщення майстерні та приміщення кафе; вартість послуг - 20,00 грн з ПДВ за 1 палетомісце; 299 палетомісць; всього в місяць 5900,00 грн з ПДВ.
На виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги зберігання, що підтверджується актами надання послуг: №2616 від 30.11.2022 на суму 2540,00 грн. та №3002 від 31.12.2022 на суму 5900,00 грн.
Позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату: №2617 від 30.11.2022 на суму 2540,00 грн. та №3008 від 31.12.2022 на суму 5900,00 грн.
Наказом Генерального директора Концерну "Військторгсервіс" №52 від 16.10.2024 внесено зміни в організацію виробництва і філії "Західна" Концерну "Військторгсервіс", змінено з 01.01.2025 структуру Філії відповідно до типової організації структури регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" та перейменовано філію "Західна" Концерну "Військторгсервіс" (код ЄДРПОУ 38076799, розташована за адресою: 79059, м. Львів, вул. Плугова, 12-А) у Західне регіональне управління Концерну "Військторгсервіс" (код ЄДРПОУ 38076799, розташоване за адресою: 79059, м. Львів, вул. Плугова, 12-А) (п. 1 наказу). Наказом встановлено, що Західне регіональне управління Концерну "Військторгсервіс" є правонаступником усіх майнових прав та зобов`язань філії "Західна" Концерну "Військторгсервіс" (п. 2 наказу).
У претензії від 26.12.2024 за №1022 позивач просив відповідача сплатити заборгованість у сумі 8440,00 грн. 
В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за період червень 2022 - грудень 2024 за договором від 01.06.2022 № 108-3ФКВ, згідно якого заборгованість ФОП Мартинюка А.В. станом на 31.12.2024 становить 8440,00 грн. Зазначений акт підписаний представником позивача та відповідачем.
31.12.2024 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №5257 від на суму 844,00 грн. (штраф згідно п. 6.7. договору).
Несплата відповідачем основної заборгованості та штрафних санкцій за договором стали підставою для звернення позивачем з даним позовом до суду.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).
Частиною 1 ст. 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2022 між Філією "Західна" Концерну "Військторгсервіс" (з 01.01.2025 назва Філії "Західна" Концерну "Військторгсервіс" змінилась на Західне регіональне управління Концерну "Військторгсервіс") (зберігач) та Фізичною особою-підприємцем Мартинюком Андрієм Вікторовичем (поклажодавець) було укладено договір про надання послуг зберігання, який відповідно до ст. ст. 633, 641 ЦК України є публічним договором та до якого ФОП Мартинюк А.В. приєднався шляхом підписання заяви про акцепт договору публічного зберігання від 01.06.2022 № 108-3ФКВ, відповідно до умов якого, зберігач зобов`язується на умовах, встановлених даним договором, зберігати майно, передане йому поклажодавцем, і повернути майно у цілісності на першу вимогу поклажодавця.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.
Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (ч. 1 ст. 938 ЦК України).
Пунктом 3.1 договору, передбачено, що зберігач зобов`язується на умовах, встановлених даним договором, зберігати майно, передане йому поклажодавцем, і повернути майно у цілісності на першу вимогу поклажодавця.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Позивачем на виконання умов договору надавались відповідачу послуги зі зберігання, що підтверджується актами надання послуг: №2616 від 30.11.2022 на суму 2540,00 грн. та №3002 від 31.12.2022 на суму 5900,00 грн. Загалом позивачем надано відповідачу послуги зі зберігання на суму 8440,00 грн. Акти наданих послуг підписані відповідачем без зауважень та заперечень.
Позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату №2617 від 30.11.2022 на суму 2540,00 грн. та №3008 від 31.12.2022 на суму 5900,00 грн, які відповідачем не оплачені.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 5.2. договору визначено, що поклажодавець, водночас з оформленням (підписанням) акцепту, сплачує 100% вартості послуг за наступний місяць надання послуг шляхом перерахування на поточний рахунок зберігача грошових коштів у національній валюті України. 
Відповідно до 5.4. договору, у подальшому поклажодавець здійснює оплату послуг зберігання в період з 20 по 25 число поточного місяця за наступний місяць надання послуг на підставі виставлених рахунків зберігача.
Відповідачем станом на момент звернення з позовом та на момент розгляду спору не сплачено вартість наданих позивачем послуг зі зберігання, внаслідок чого у ФОП Мартинюка А.В. утворилася заборгованість в розмірі 8440,00 грн. 
Судом враховується, що ФОП Мартинюка А.В. підписав акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з червня 2022 по грудень 2024 за договором від 01.06.2022 № 108-3ФКВ, згідно якого заборгованість відповідача станом на 31.12.2024 становить 8440,00 грн. Таким чином, ФОП Мартинюк А.В. визнав заборгованість за договором від 01.06.2022 № 108-3ФКВ в розмірі 8440,00 грн.
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи вище викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 8440,00 грн заборгованості за надані послуги зі зберігання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо штрафних санкцій.
Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У п. 6.7 договору, сторони погодили, що за несвоєчасну або неповну оплату за надані зберігачем послуги, поклажодавець сплачує на користь зберігача суму заборгованості з урахуванням штрафу у poзмірі 10% від суми щомісячного платежу за кожен випадок несвоєчасної або неповної оплати.
Враховуючи, що відповідач порушив строки виконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг зберігання, позивачем обґрунтовано та правомірно здійснено нарахування штрафу в розмірі 844,00 грн. (10% від заборгованості). 
Тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу також підлягають задоволенню.
Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 126, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мартинюка Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну "Військторгсервіс" в особі Західного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" (м. Львів, вул. Плугова, 12а, код ЄДРПОУ 38076799) 8440,00 грн (вісім тисяч чотириста сорок гривень) основного боргу, 844,00 грн (вісімсот сорок чотири гривні) штрафу, 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.
Повне рішення складено 21.01.2026.

Суддя О.Є. Танасюк