Справа № 188/2755/25 
Провадження № 3/188/62/2026 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Місюра К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу серії ЕПР1 № 407453 від 30.07.2025 року ОСОБА_1 30.07.2025 року о 18:45 год. у с. Троїцьке по вул. Соборна керував мопедом Honda dio без н.з., з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, представник ОСОБА_1 – адвокат Главацький Ю.А. направив до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, по суті справи пояснив, що обставини, викладені в протоколі не відповідають обставинам справи, оскільки кваліфікація за ч. 2 ст. 130 КУпАП не вірно визначена посадовою особою, яка складала протокол, в зв`язку з чим просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення наступає, якщо особа повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
В протоколі про адміністративне правопорушення не міститься даних про присутність свідків при складанні протоколу, однак зазначено, що дана подія була записана на камеру (відео з номером 799652, 799542).
Однак, при спробі суду переглянути доданий до протоколу диск з відеофайлами, вказану дію виконати не вдалося за можливе з причини відсутності будь-якого відео файлу на доданому диску. 
Крім того в матеріалах справи міститься картка обліку адміністративного правопорушення, де зазначено, що Димитровським міським судом Донецької області на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (початок виконання – 25.01.2024р., дата завершення виконання 26.01.2025р.).
Згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП повторним вважається порушення, якщо воно вчинене протягом року з моменту набрання чинності постанови суду, якою особу було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Між тим, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП складено відносно події, яка мала місце 30.07.2025 року.
Відповідно до ч.1ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
У відповідності до ч. 2ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину інспектором поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За змістом ст.ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Суд не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, здійснювати перекваліфікацію дій, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213,221 КУпАП, є лише розгляд справи.
З викладених вище мотивів суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Однак, норми КУпАП не передбачають перекваліфікації дій за вчинене правопорушення, передбачене КУпАП.
Отже, виходячи з того, що дії ОСОБА_1 , які викладені у фабулі протоколу підлягають кваліфікації за ч. 1ст. 130 КУпАП, а не за ч. 2ст. 130 КУпАП, суд не може перекваліфікувати дії ОСОБА_1 і визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 2 ст.130 КУпАП.
У зв`язку з вищевикладеними обставинами, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя К. В. Місюра