Справа № 560/15036/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

14 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №222030034182 від 07.07.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.01.1994 по 14.05.2001, зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. В обґрунтування позову зазначає, що пенсійний орган, розглядаючи її заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, безпідставно не зарахував до пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1994 по 14.05.2001. Зазначає, що вказані періоди роботи є належним чином підтвердженими, характер виконуваної роботи відповідає вимогам Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах. 
У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить відмовити у задоволенні позову. Вказує про відсутність підстав для призначення пільгової пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. 
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV). 
Частиною 1 статті 114 Закону N1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. 
Згідно з п. п. 2 п. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637). Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (пункт 20). У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
30.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ( за принципом екстериторіальності) від 07.07.2025 №222030034182 позивачці відмовлено у призначенні цієї пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У рішенні зазначено, що страховий стаж складає 18 років 10 місяців 26 днів. Довідка від 02.10.2024 №339 за період роботи з 27.02.1985 по 14.05.2001 не відповідає додатку 5 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Із змісту записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04.03.1985 встановлено, що ОСОБА_1 : 
- 27.02.1985 було прийнято учнем штампувальника в цех №3; 
- 01.06.1985 присвоєний другий розряд штампувальника; 
- 15.01.1990 переведена на тому ж місці на роботу гальваніка другого розряду; 
- 01.03.1993 присвоєний третій розряд гальваніка;
- 14.05.2001 звільнено з роботи. 
Зі змісту довідки №339 від 02.10.2024, виданої Акціонерним товариством “Катіон” встановлено, що ОСОБА_1 працювала на заводі «Катіон» (м. Хмельницький) у період з 27.02.1985 по 14.05.2001, що відповідає записам її трудової книжки. У довідці зазначено, що з 15.01.1990 вона виконувала роботу гальваніка, яка віднесена до робіт зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Окремо вказано, що після 31.12.1993 ОСОБА_1 не працювала в умовах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки цех №3 фактично не здійснював виробничу діяльність. 
У зв`язку з цим фактично відпрацьований час на посаді гальваніка в умовах, що дають право на пільгову пенсію за Списком №2, визначено з 15.01.1990 по 31.12.1993. 
Зі змісту довідки №338 від 02.10.2024, виданої Акціонерним товариством “Катіон” встановлено, що ОСОБА_1 заробітна плата, яка враховується для обчислення пенсії, нараховувалась протягом січня 1990 - грудня 1993, тоді як за 1994 рік виплати не зазначені. Згідно з довідкою №398 від 25.12.2024 протягом 1995 - 2021 років заробітна плата, яка враховується для обчислення пенсії, позивачці нараховувалась у розмірі 0,00 грн. 
Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 №10 (розділ 2150500а - 11629) передбачено професію «гальваніка». 
З наданої позивачкою довідки № 339 встановлено, що фактична зайнятість ОСОБА_1 на посаді гальваніка в умовах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, мала місце у період з 15.01.1990 по 31.12.1993. У довідці також зазначено, що після 31.12.1993 цех, у якому вона працювала, фактично не здійснював виробничої діяльності, у зв`язку з чим робота в шкідливих умовах нею не виконувалась. 
З огляду на це, зазначена довідка уточнює характер умов праці позивачки та дає змогу відмежувати пільговий стаж від загального. Відтак, період роботи ОСОБА_1 з 15.01.1990 по 31.12.1993 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2. 
Зважаючи на це, інформація, вказана у спірному рішенні про те, що пільговий стаж у позивачки відсутній, не відповідає дійсності, з огляду на що рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню. 
Водночас, для зарахування періоду роботи з 01.01.1994 по 14.05.2001 до пільгового стажу за Списком №2 необхідним є підтвердження не лише факту перебування особи на певній посаді, але й підтвердження фактичної зайнятості на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці протягом повного робочого дня. 
Саме з цією метою законодавством передбачене подання уточнюючих довідок підприємствами, на яких така робота виконувалась. 
У той же час, у справі відсутні належні докази, які підтверджують виконання позивачкою роботи зі шкідливими та важкими умовами праці протягом повного робочого дня у період з 01.01.1994 по 14.05.2001. 
Крім того, як зазначається у згаданих вище довідках, виданих юридичною особою, де позивачка працювала у спірний період, заробітна плата за цей період їй фактично не нараховувалась. Будь-які інші докази зайнятості на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників у вказаний період у справі відсутні. 
Зважаючи на це, суд не має підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.01.1994 по 14.05.2001, відтак у цій частині позовних вимог слід відмовити. 
Враховуючи те, що відповідач не довів обґрунтованість спірного рішення, доводи позивача належними доказами не спростував в частині, позов слід задоволити частково.
Що стосується судових витрат, судом встановлено, що за подання до суду позову позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., тоді як слід було сплатити 1211,20 грн. (одна з вимог є похідною і окремо судовим збором не оплачується). Отже, 1211,20 грн. сплачені надміру, відтак підлягають поверненню згідно з п. 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" ( за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом). Позивач має право звернутись до суду із клопотанням про повернення надміру сплаченого судового збору. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.07.2025 №222030034182. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу період роботи з 15.01.1990 по 31.12.1993.
У задоволенні решти вимог позову - відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1100 грн. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 січня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 , код ЄДРПОУ - 42098368) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок