Справа № 753/13735/25
№ апеляційного провадження: 33/824/253/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Бондаренко М.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Родіна Віталія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Родін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Родін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що 19 серпня 2025 року Київським апеляційним судом було повернуто подану ним апеляційну скаргу через відсутність належним чином засвідченого витягу з договору про надання правничої допомоги. Після отримання постанови про повернення апеляційної скарги було негайно усунено вказаний недолік. Відтак, оскільки вперше апеляційна скарга була подана в межах встановленого законом строку, та подальше негайне усунення недоліків апеляційної скарги, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року пропущено з поважних причин. 
В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови захисник Родін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, жодних належних та допустимих доказів того, що саме він був водієм, у матеріалах справи не міститься. ОСОБА_1 було зупинено під час повітряної тривоги, коли він пішки прямував до найближчого укриття. Суд першої інстанції не надав належної оцінки відеозаписам та іншим доказам, які ставили під сумнів факт перебування ОСОБА_1 за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Висновки суду фактично гуртуються на непідтверджених належними доказами припущеннях. Також, відмовляючи у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції не навів у постанові переконливих підстав для такого рішення. Відхилення клопотання лишилося нічим не обґрунтованим, що саме по собі є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду. 
В судове засідання Скрипников К.А. та прокурор не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Захисник Родін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із його зайнятістю в інших судових засіданнях, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. Крім того, захисник Родін В.В. не був позбавлений можливості приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відтак, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 24 липня 2025 року.
В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 або його захисником копії постанови Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року. 
04 серпня 2025 року захисник Родін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду, яка була повернута постановою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року в зв`язку з відсутністю належним чином засвідченого витягу з договору про надання правничої допомоги. 
05 вересня 2025 року захисник Родін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року та відповідно до вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП надав належні документи на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді. 
Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником Родіним В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року є поважними.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 362119 від 15 червня 2025 року, в якому зазначено, що 15 червня 2025 року о 00 год. 26 хв. в м. Києві по вул. Олени Пчілки, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus LS 600H L», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КМНКЛ «Соціотерапія» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу було долучено картки обліку адміністративних правопорушень, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт працівника поліції від 15 червня 2025 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4979221 від 15 червня 2025 року та 2 DVD диски із відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 13).
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 була пред`явлена вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та забезпечена можливість для виконання водієм вказаного вище обов`язку, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 Правил дорожнього руху водій, не виконав (а.с. 11). 
ОСОБА_1 не спростовував факт відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованими. З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що працівниками поліції здійснювалося переслідування автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , із ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, звуковим сигналом та подачею відповідної команди про зупинку транспортного засобу через гучномовець. Переслідування тривало близько чотирьох хвилин. О 00:27 год. працівники поліції виявили водія ОСОБА_1 , який перебував поряд із вищевказаним транспортним засобом. О 00:31 год. працівниками поліції встановлено за наданими документами, що саме ОСОБА_1 є власником автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 . О 00:36 год. під час огляду ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено в останнього ключі від транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , що ним не спростовувалось. О 00:37 год. працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Працівником поліції було роз`яснено наслідки відмови та повторно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що отримано категоричну відмову ОСОБА_1 . Після цього тривало оформлення адміністративних матеріалів та розмова ОСОБА_1 з працівником поліції, в ході якої о 01:28 год. працівник поліції показав ОСОБА_1 відеофрагмент з Єдиної системи відеомоніторингу стану публічної безпеки в м. Києві «Безпечне місто», на якому зафіксовано проїзд автомобіля, на що ОСОБА_1 не спростовував того, що за кермом даного транспортного засобу був саме він. У подальшому під час розмови з працівником поліції о 01:30 год. вихвалявся, що йому майже вдалося втекти від працівників поліції, та повідомив, що під час його переслідування працівниками поліції хвилювався, щоб не розбитися. 
Відтак, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , що останній не спростовував під час оформлення адміністративних матеріалів.
Суд також приймає до уваги ту обставину, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4979221 від 15 червня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за проїзд перехрестя на заборонний «червоний» сигнал світлофора. Вказана обставина також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 15 червня 2025 року. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 погодився, дії працівників поліції не оскаржував. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Родіна В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року - залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Родіна Віталія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Родіна Віталія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Г.В. Крижанівська