УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/17428/21 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого  Павицької Т.М.,
суддів   Галацевич О.М., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О., 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/17428/21 за скаргою заступника керівника Житомирської окружної прокуратури Георгія Кравцова на рішення старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Блажиєвську Л.В. про закінчення виконавчого провадження, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Вірьовкіна Олександра Ігоровича, Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,
в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року заступник керівника Житомирської окружної прокуратури Кравцов Г. звернувся до суду зі скаргою, в якій просив поновити строк на оскарження рішення старшого державного виконавця від 15.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №73725490 з примусового виконання виконавчого листа Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/17428/21, виданого 21.12.2023, про зобов`язання ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 560407418101, за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів; визнати неправомірною і скасувати постанову старшого державного виконавця від 15.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №73725490 з примусового виконання виконавчого листа Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/17428/21, виданого 21.12.2023 року, про зобов`язання ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 560407418101 за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів. Скарга обґрунтована тим, що Житомирській окружній прокуратурі про винесення оскаржуваної постанови №73725490 від 15.07.2025 року стало відомо 17.07.2025 року, що підтверджується відміткою канцелярії про отримання постанови на відповідному супровідному листі Богунського відділу ДВС у м. Житомирі від 15.07.2025 року № 94427. В подальшому, окружною прокуратурою 21.07.2025 року зазначене рішення державного виконавця оскаржено до начальника Богунського відділу ДВС у м. Житомирі у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», з вимогою визнати неправомірною і скасувати зазначену постанову. За результатами розгляду скарги, відповідно до постанови про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025 року, начальником Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнано дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам Закону, постанову не скасовано. Постанову про перевірку прокуратурою отримано 06.08.2025 року, що підтверджується відміткою канцелярії на супровідному листі до постанови від 29.07.2025 року № 103207. На вказану постанову начальника Богунського відділу ДВС у м. Житомирі про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025 року прокуратурою внесено скаргу від 15.08.2025 року, у порядку ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з вимогою надати доручення начальнику Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнати неправомірною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №73725490 від 15.07.2025 року. З Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Житомирської окружної прокуратури 16.09.2025 року надійшла відповідь на скаргу від 15.08.2025 року, якою відмовлено у її задоволенні. 
Зазначає, що 08.01.2024 року відкрито виконавче провадження №73725490 з примусового виконання вищевказаної постанови Житомирського апеляційного суду від 07.12.2023 року щодо боржника ОСОБА_1 Старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Блажиєвською Л.В. 15.07.2025 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 73725490) з примусового виконання виконавчого листа № 295/17428/21, виданого 21.12.2023 року Богунським районним судом м. Житомира про зобов`язання ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101, за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів, згідно з якою встановлено, що боржником ОСОБА_1 , не виконано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2023 року по справі № 295/17428/21 про винесення будинку тривалого відпочинку за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів. Під час виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем з метою виконання рішень вжито всі заходи примусового впливу на боржника, що передбачено законодавством, яке регулює процес примусовою виконання рішень суду та рішень інших органів (посадових осіб), а саме: 02.02.2024 року державним виконавцем з метою неупередженого, своєчасного в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» було винесено та направлено рекомендованою кореспонденцією постанову про накладення штрафу боржнику у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700,00 грн. 30.04.2024 року у зв`язку із тим, що боржником рішення суду повторно без поважних причин невиконане, державним виконавцем, керуючись статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у подвійному розмірі, а саме 3400,00 грн. Штрафи з боржника, ОСОБА_1 , стягнуто в повному розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Своїми діями боржник ухиляється від виконання рішення суду, чим порушує норми Закону України «Про виконавче провадження», за що передбачена відповідальність згідно ст. 382 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим, виникла необхідність звернення до правоохоронних органів з повідомленням про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Також, 09.10.2024 року державним виконавцем, наручно занесено звернення до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності згідно ч. 1 ст. 382 КК України. 15.10.2024 року наручно Житомирському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області було занесено вимогу державного виконавця щодо термінового повідомлення чи внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та чи розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за вих. №154842 від 09.10.2024 року. Уповноваженими особами Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024060400003408 від 02.11.2024 року про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України та розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 15 липня 2025 року, керуючись вимогами п. 11 ч. 1ст.39,40 ЗУ «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Блажиєвською Ліаною прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження №73725490, у зв`язку з тим, що вказане рішення суду не може бути виконане без участі боржника. Вказана постанова є неправомірною, прийнятою в порушення вимог п.11 ч.1 ст. 39,40, абзацу 3 ч.3 ст. 93 ЗУ «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2025 року поновлено заступнику керівника Житомирської окружної прокуратури Георгію Кравцову процесуальний строк звернення до суду зі скаргою. Скаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №73725490 від 15.07.2025 року, винесену старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Блажиєвською Л.В., з примусового виконання виконавчого листа №295/17428/21, виданого 21.12.2023 року Богунським районним судом м. Житомира про зобов`язання ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101, за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Вірьовкін О.І. подав апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував і проігнорував правові аргументи боржника про те, що на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 будинок, який підлягає винесенню відсутній як об`єкт цивільних прав та обов`язків. Вказує, що боржник письмово у своїх запереченнях на позовну заяву повідомив про те, що ОСОБА_1 листом від 19 червня 2025 року на адресу Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі було повідомлено та пояснено державному виконавцю, що на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 (на якій знаходився будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101 ) кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 площею 0,1182 га вже розташований інший об`єкт нерухомого майна - житловий будинок із іншими характеристиками: загальна площа житлового будинку становить 299,1 кв.м., житлова площа 62,3 кв.м. (у відповідності до проведеної технічної інвентаризації об`єкту - технічний паспорт від 14.02.2023 року № 528, звіт №154 від 28 травня 2025 року про проведення технічного обстеження – житлового будинку садибного типу); адреса місця розташування житлового будинку: АДРЕСА_1 ( у відповідності до рішення сесії Житомирської міської ради від 15.09.2022 року № 712 ); реєстраційний номер житлового будинку - об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – 2617765318040 (Витяг про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 17.02.2023 року № 323262620); житловий будинок загальною площею 299,1 кв.м. реєстраційний номер об`єкта 2617765318040 розташований на земельній ділянці 1810136300:11:023:0028, яка перебуває в оренді у відповідності до договору оренди землі від 06 лютого 2024 року № 16 (Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2024 року № 365371367 про державну реєстрацію речового права – права оренди). Зазначає, що у відповідності до постанови Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року №295/17428/21 судом зобов`язано ОСОБА_1 винести саме будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101 за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів, а не житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 . Аналізуючи частину 4 статті 265 ЦПК України, можна зробити висновок, що в мотивувальній частині рішення, суд робить правову кваліфікацію спірних правовідносин і пояснює, чому доходить саме до такого висновку. У мотивувальній частині постанови Житомирського апеляційного суду Житомирської області справа № 295/17428/21 від 07 грудня 2023 року судом вказано, що об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2617765318040 - житловий будинок загальною площею 299,1 кв.м. розташований на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 площею 0,1182 га немає ніякого відношення до предмета спору, а саме винесення за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів будинку тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 560407418101, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . У відповідності до звіту № 154 від 28.05.2025 року про проведення технічного обстеження – житлового будинку садибного типу в чергове підтверджено, що на земельній ділянці 1810136300:11:023:0028 розташований тільки житловий будинок (копія даного документу знаходився в додатках до листа боржника від 19.06.2025 року адресованого Богунському відділу державної виконавчої служби у місті Житомир ). Висновком будівельно-технічної експертизи від 03.12.2024 року № 1967/12-2024 про те, що перенесення у просторі житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , без його знецінення та втрати первісного цільового призначення являється технічно неможливим, з огляду на капітальність об`єкту дослідження, нерозривний його зв`язок з земельною ділянкою кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 та поточні конструктивні характеристики (копія даного документу знаходився в додатках до листа боржника від 19.06.2025 року адресованого Богунському відділу державної виконавчої служби у місті Житомир ). Таким чином, як боржнику виконати винесення за межі земельної ділянки кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 будинку тривалого відпочинку із встановленим судом реєстраційним номером в державному реєстрі прав, адресою і площею, якщо саме такого вже немає на цій земельній ділянці. А житловий будинок, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 не має відношення до будинку тривалого відпочинку. Таким чином, якщо будинку тривалого відпочинку на земельній ділянці немає, тоді в чому суд першої інстанції вбачав порушене право стягувача і не виконання боржником рішення суду, адже постанова Житомирського апеляційного суду Житомирської області справа № 295/17428/21 від 07 грудня 2023 року є фактично виконаною. Боржник вважає не обґрунтованою і не всебічно дослідженою обставину, яку суд першої інстанції встановив: «Окрім того встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази, надані уповноваженими суб`єктами у сфері будівництва, щодо неможливості винесення будинку за межі прибережно захисної смуги». Вищевказане спростовується тим, що в додатках до листа від 19.06.2025 року Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі боржник додав висновок судового експерта про проведення будівельно-технічної експертизи на предмет можливості переносу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028, без його знецінення та втрати первісного цільового призначення, за результатами чого експертом було встановлено, що це є технічно неможливим. Цю обставину боржник вказував у своїх письмових заперечення на позовну заяву Житомирської окружної прокуратури, але суд першої інстанції не дослідив і не звернув уваги на дані обставини. Боржник не може погодитись із правовою позицією суду першої інстанції, що дії державного виконавця були незаконними і не вичерпними. Вчинивши всі необхідні дії визначені законом, із з огляду на ту обставину, що будинок тривалого відпочинку як річ не існує, тобто не є предметом матеріального світу (в розумінні статті 179 ЦК України) у державного виконавця залишався єдиний законом встановлений спосіб дії - це закрити виконавче провадження у відповідності до пункту 11 частини першої статті 39, Закону України «Про виконавче провадження». Боржник не може погодитись із тим, що суд першої інстанції поновив процесуальні строки для звернення Житомирської окружної прокуратури до суду. Скаржник сам вказує на те, що в Житомирській окружній прокуратурі про винесення оскаржуваної постанови № 73725490 від 15.07.2025 стало відомо 17.07.2025 року, що підтверджується відміткою їх канцелярії про отримання постанови на відповідному супровідному листі Богунського відділу ДВС у місті Житомирі від 15.07.2025 № 94427. В подальшому, окружною прокуратурою 21.07.2025 зазначене рішення державного виконавця оскаржено до начальника Богунського відділу ДВС у місті Житомирі у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» з вимогою визнати неправомірною і скасувати зазначену постанову. За результатами розгляду скарги, відповідно до постанови про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025, начальником Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнано дії державного виконавця таким, що відповідають вимогам Закону, постанову не скасовано. Постанови про перевірку виконавчого провадження окружною прокуратурою отримано 06.08.2025, що підтверджується відміткою канцелярії на супровідному листі до постанови від 29.07.2025 № 103207. На вказану постанову начальника Богунського відділу ДВС у м. Житомирі про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025 прокуратурою внесено скаргу від 15.08.2025 в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогою надати доручення начальнику Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнати неправомірною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 73725490 від 15.07.2025. 3 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Житомирської окружної прокуратури 16.09.2025 надійшла відповідь на скаргу від 15.08.2025, якою відмовлено у її задоволенні. Слід зауважити, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено 74 Закону України «Про виконавче провадження». Цією нормою Закону врегульовано оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, яким є підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, яким також підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа з`ясувалась або повинна була бути задоволена про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»). Так, підпунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України встановлено, що відповідна скарга може бути подана до суду в десятиденний рядок з дня, коли особа з`ясувалась або повинна була бути вам про порушення її права. скаржник обрав позасудовий спосіб оскарження дій державного виконавця. Зазначає , що способи передбачені частинами 1 - 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», є альтернативними, а не послідовними. Закон не містить припису, за яким подання скарги в позасудовому порядку зупиняє перебіг процесуального строку для подання судової скарги або поновлює його. Водночас, судова скарга подана до Богунського районного суду міста Житомира, поза межами 10 робочих днів, визначених ст. 449 ЦПК України. Окрім того, скаржник не довів поважності причин, які об`єктивно унеможливлювали подання скарги вчасно, так як він сам підтверджує ту обставину, що обрав позасудовий спосіб оскарження дій державного виконавця у відповідності до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Сам по собі вибір позасудового шляху не є поважною причиною пропуску строку встановленого частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) подав апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у відповідності до вимог частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимогами п. ІХ (Інструкції з організації примусового виконання, затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012 за №512/5 встановлено, що виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. 08 січня 2024 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої рекомендованою кореспонденцією було направлено боржнику для виконання рішення суду у строк до 10 робочих днів та стягувачу до відома. 08 січня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200,00 грн та 09 січня 2024 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 14200,00 грн. На депозитний рахунок відділу кошти зі сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження надійшли у повному розмірі та були перераховані на користь бюджету. 01 лютого 2024 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою, яка зазначена у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , та встановлено, що боржником ОСОБА_1 не виконано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2023, а саме: будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходить за адресою: місто Житомир, провулок Річковий 19-Б не винесено за межі прибережної захисної смуги, про що державним виконавцем 01.02.2024 складено акт державного виконавця. Так, як рішення суду боржником не виконано, 02.02.2024 державним виконавцем з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України "Про виконавче провадження" було винесено та направлено рекомендованою кореспонденцією постанову про накладення штрафу боржнику у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700,00 грн. Дану постанову державним виконавцем направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією. Штраф боржником сплачено у повному розмірі. 29 квітня 2024 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою, яка зазначена у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , та встановлено, що боржником ОСОБА_1 не виконано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2023, а саме: будинок тривалого відпочинку не винесено за межі прибережної захисної смуги, про що державним виконавцем 29.04.2024 складено акт державного виконавця. У зв`язку із тим, що боржником рішення суду повторно без поважних причин невиконане, державним виконавцем, керуючись статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" 30.04.2024 накладено штраф у подвійному розмірі, а саме 3400,00 грн. Дану постанову державним виконавцем направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією, боржником здійснено оплату штрафу у повному розмірі. Своїми діями боржник ухиляється від виконання рішення суду, чим порушує норми Закону України «Про виконавче провадження», за що передбачена відповідальність згідно ст. 382 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до правоохоронних органів з повідомленням про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону. 09 жовтня 2024 року державним виконавцем наручно занесено звернення до Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності згідно ч.1 ст. 382 КК України. На вимогу державного виконавця про надання інформації чи внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та чи розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за вих. 2154842 від 09.10.2024 слідчим Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області відповідь не надано, чим порушено порядок, який встановлений нормами КПК України при проведенні перевірки заяви про вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, 18.10.2024 державним виконавцем подано до Богунського районного суду м. Житомира скаргу на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира по справі Хо295/15668/24 від 24.10.2024 зобов`язано уповноважених осіб Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Блажиєвської Л.В. від 09.10.2024 по факту вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення. Уповноваженими особами Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за Ме12024060400003405 від 02.11.2024 про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч.! ст.382 КК України та розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 19 травня 2025 року державним виконавцем на підставі статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» було подано заяву про роз`яснення рішення суду по справі № 295/17428/21 від 07.12.2023 до Богунського районного суду м. Житомира. 19 червня 2025 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира по справі 295/174258/21 від 19.06.2025 заяву залишено без задоволення. 05.06.2025 державним виконавцем подано заяву про зміну способу виконання рішення по справі № 295/17428/21 від 07.12.2023 до Богунського районного суду м. Житомира та 18.06.2025 ухвалою Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/17428/21 у задоволенні заяви відмовлено. 06.06.2025 на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 у якій зазначено, що об`єкт нерухомого майна, який боржника зобов`язано винести, а саме будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101 відсутній на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 площею 0,1182 га, як предмет матеріального світу у розумінні статті 179 ЦК України. На земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 площею 0,1182 га розташований інший об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який має свої архітектурні, технічні і правові характеристики. Адреса місця розташування житлового будинку: АДРЕСА_1 (у відповідності до рішення сесії Житомирської міської ради від 15.09.2022 року. Реєстраційний номер житлового будинку - об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 2617765318040 (Витяг про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 17.02.2023 року 3о323262620). Житловий будинок загальною площею 299,1 кв.м. реєстраційний номер об`єкта 2617765318040 розташований на земельній ділянці 1810136300:11:023:0028, яка перебуває в оренді у відповідності до договору оренди землі від 06 лютого 2024 року №16 (Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2024 року №365371367 про державну реєстрацію речового права -права оренди). 15 липня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до відома сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням. У відповідності до вимог п. 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Вказує, що згідно трекінг номеру для відстеження відправлень №060 1 170455633 АТ «Укрпошта», Житомирській окружній прокуратурі про винесення оскаржуваної постанови № 73725490 від 15.07.2025 стало відомо 17.07.2025, також це підтверджується відміткою канцелярії Житомирської окружної прокуратури про отримання постанови на відповідному супровідному листі Богунського відділу ДВС у місті Житомирі від 15.07.2025 №94427. В подальшому, окружною прокуратурою 21.07.2025 зазначене рішення державного виконавця оскаржено до начальника Богунського відділу ДВС у місті Житомирі у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» з вимогою визнати неправомірною і скасувати зазначену постанову. За результатами розгляду скарги, відповідно до постанови про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025, начальником Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнано дії державного виконавця таким, що відповідають вимогам Закону, постанову не скасовано. Згідно трекінг номеру для відстеження відправлень Ме0601177497456 АТ «Укрпошта» постанову про перевірку виконавчого провадження Житомирською окружною прокуратурою отримано 06.08.2025, що підтверджується відміткою канцелярії на супровідному листі до постанови від 29.07.2025 № 103207. На вказану постанову начальника Богунського відділу ДВС у м. Житомирі про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025 прокуратурою подано скаргу від 15.08.2025 в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогою надати доручення начальнику Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнати неправомірною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 73725490 від 15.07.2025. Житомирська окружна прокуратура 16.09.2025 отримала відповідь на скаргу від 15.08.2025 від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якою було відмовлено в її задоволенні. Зауважує, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження». Цією нормою Закону врегульовано оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, ч, 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, яким є підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, яким також підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»). Так, підпунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України встановлено, що відповідна скарга може бути подана до суду в десятиденний рядок з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. З огляду на встановлену статтю 122 ЦПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк підлягає обчисленню в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ЦПК України та застосовується й в інших процесуальних кодексах України. ЦПК України регулює порядок оскарження до суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою та порядок її розгляду та постановлення ухвали, пов`язаної з наявністю ухваленого за правилами ЦПК України судового рішення та з його примусовим виконанням. Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців під час примусового виконання як судових рішень, так і інших виконавчих документів. Зазначена норма також передбачає можливість подання скарг не лише до суду, але й до інших відповідних органів. Таким чином, статтю 74 Закону України «Про виконавче провадження» доцільно розглядати як загальну процесуальну норму, яка регулює порядок оскарження дій, бездіяльності або рішень державного виконавця. У порівнянні з положеннями статей 447-449 ЦПК України. Аналіз частин 1 та 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони встановлюють окремі варіативні способи захисту прав сторони виконавчого провадження, і сторона має право вільно обирати будь-який з них для звернення. З наведеного вище вбачається, що скаржник скористався позасудовим способом оскарження дій державного виконавця. Водночас слід зауважити, що способи, передбачені частинами 1-3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», є рівнозначними, а не послідовними. Закон не передбачає, що подання скарги в позасудовому порядку призупиняє перебіг процесуального строку для звернення до суду або поновлює його. Разом з тим, судова скарга була подана до Богунського районного суду міста Житомира з порушенням 10- денного строку, встановленого статтею 449 ЦІТК України. Крім того, скаржник не обґрунтував поважних причин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному поданню скарги, оскільки сам визнає, що обрав позасудовий спосіб оскарження дій державного виконавця відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому слід зауважити, що сам по собі вибір позасудового порядку оскарження не є поважною підставою для пропуску строку, встановленого частиною 5 цієї ж статті. При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
31 жовтня 2025 року Житомирська окружна прокуратура подала відзив на апеляційні скарги, у якому просить апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08.10.2025 у справі № 295/17428/21– без змін. У відзиві зазначає, що в апеляційній скарзі вказано, що суд не врахував і проігнорував правові аргументи боржника про те, що на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 будинок, який підлягає винесенню відсутній як об`єкт цивільних прав та обов`язків. В той же час, не можливо погодитись із вказаним твердженням, оскільки, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2025 будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 560407418101 належить на праві власності ОСОБА_1 . Право власності на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2617765318040), площею 299,1 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі довідки про технічні показники об`єкта, серія та номер: 15-12/21, що видана 15.12.2021 ФОП ОСОБА_2 , договору купівлі-продажу будинку тривалого відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта майна 560407418101) серія та номер: 10053, виданий 15.10.2019, видавник: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. Пунктом 5 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.09.2022 № 712 на підставі звернення ОСОБА_3 змінено адресу будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що значиться під літерою «А» - АДРЕСА_2 (попередня адреса- АДРЕСА_3 ). Згідно з довідкою до технічного паспорту про показники об`єкта нерухомого майна від 15.12.2021 № 15-12/21 загальна площа будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка становить 299,1 кв.м., змінилася за рахунок уточнення розмірів, зміни відбулися без проведення будівельних робіт. Тобто вказані дії лише свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду про винесення будівлі за межі прибережної захисної смуги. Окрім того, апелянтом зазначено, що згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 03.12.2024 № 1967/12-2024 перенесення у просторі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без його знецінення та втрати первісного цільового призначення являється технічно неможливим, з огляду на капітальність об`єкту дослідження, нерозривний його зв`язок з земельною ділянкою кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 та поточні конструктивні характеристики. В той же час, в постанові Житомирського апеляційного суду від 07.12.2023 у справі № 295/174/28/21 та у виконавчому листі від 21.12.2023, не вказано про те, що будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м. у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 560407418101) необхідно винести за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів без пошкоджень. Однак жодних висновків уповноважених суб`єктів у сфері будівництва щодо методів (способів), за допомогою яких технічно можливо винести будинок за межі прибережно-захисної смуги, не надано. З огляду на викладене судом зроблено належний та обґрунтований висновок про те, що у матеріалах справи відсутні докази, надані уповноваженими суб`єктами у сфері будівництва, щодо неможливості винесення будинку за межі прибережної захисної смуги. Разом з тим, боржник та Богунський ВДВС у м. Житомирі ХМУ МЮУ не може погодитись із тим, що суд першої інстанції поновив процесуальні строки для звернення Житомирської окружної прокуратури до суду. Водночас, це твердження є хибним, виходячи з наступного. Так, відповідно до частини 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Відповідно до п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 при вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи. можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд. Відповідно до висловлених висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII (див. mutatis mutandis пункти 77, 79 постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови. Також Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20 зауважено, що ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки після її скасування виконавче провадження відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення. Підсумовуючи вищевказане, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не містять будь-яких нових обґрунтувань та доводів на спростування скарги прокурора та ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 08.10.2025, прийнятої за результатами розгляду вказаної справи. Таким чином, апеляційні скарги зводяться до переоцінки доказів, на підставі яких суд першої інстанції установив фактичні обставини справи, що стали підставою для задоволення скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Вірьовкіна О.І. та апеляційна скарга Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Задовольняючи скаргу заступника керівника Житомирської окружної прокуратури Георгія Кравцова, суд першої інстанції виходив із того, що за наслідками винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем, рішення суду не лише залишилося невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року). Постанова державного виконавця від 15.07.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 73725490 є необґрунтованою та прийнятою у порушення вимог пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40, абзацу 3 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). 
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів ДВС, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
В порядку визначеному ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно із частиною 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Частина 2 статті 449 ЦПК України передбачає, що пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений також статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справах № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) та № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19), від 31 липня 2023 року у справі № 2-3187/11 (провадження № 61-4984св23) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України). 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання вказаної скарги до суду, заступник керівника прокуратури зазначив наступне. Житомирській окружній прокуратурі про винесення оскаржуваної постанови №73725490 від 15.07.2025 стало відомо 17.07.2025, що підтверджується відміткою канцелярії про отримання постанови на відповідному супровідному листі Богунського відділу ДВС у м. Житомирі від 15.07.2025 року за № 94427. В подальшому, окружною прокуратурою 21.07.2025 зазначене рішення державного виконавця оскаржено до начальника Богунського відділу ДВС у м. Житомирі у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», з вимогою визнати неправомірною і скасувати зазначену постанову. За результатами розгляду скарги, відповідно до постанови про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025, начальником Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнано дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам Закону, постанову не скасовано. Постанову про перевірку прокуратурою отримано 06.08.2025 року, що підтверджується відміткою канцелярії на супровідному листі до постанови від 29.07.2025 року№103207. На вказану постанову начальника Богунського відділу ДВС у м. Житомирі про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025 року прокуратурою внесено скаргу від 15.08.2025 року, у порядку ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з вимогою надати доручення начальнику Богунського відділу ДВС у м. Житомирі визнати неправомірною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №73725490 від 15.07.2025 року. З Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Житомирської окружної прокуратури 16.09.2025 року надійшла відповідь на скаргу від 15.08.2025 року, якою відмовлено у її задоволенні.
Вказані обставини підтверджено копіями відповідних документів, які додано до скарги, а саме : скаргою на рішення державного виконавця від 21.07.2025; постановою про перевірку виконавчого провадження від 29.07.2025 із супровідним листом до неї; скаргою на рішення начальника Богунського відділу державної виконавчої служби умісті Житомирі ЦМУМЮ (м.Київ) від 15.08.2025; відповіддю на вказану скаргу від 12.09.2025 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» містить два альтернативних способи оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби: до начальника, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до суду.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що починаючи з дня, коли Житомирській окружній прокуратурі стало відомо про винесення оскаржуваної постанови -17.07.2025 до дня звернення з указаною скаргою до суду, прокуратурою, у передбачені Законом України «Про виконавче провадження» строки, вживалися належні заходи ддя оскарження постанови керівництву органів державної виконавчої служби, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що строк для подання скарги до суду пропущено з поважних причин і, відповідно, є підстави для його поновлення. 
Щодо вирішення скарги по суті. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що постановою Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимоги щодо винесення будинку за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову. 
Зобов`язано ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101, за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції (в частині переглянутої вимоги) в сумі 5 675 грн.
21 грудня 2023 року Богунським районним судом міста Житомира видано виконавчий лист.
08 січня 2024 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 73725490 з метою примусового виконання постанови Житомирського апеляційного суду по справі 295/17428/21 від 07.12.2023. 
08 січня 2024 року відкрито виконавче провадження №73725490 з примусового виконання вищевказаної постанови Житомирського апеляційного суду від 07.12.2023 року щодо боржника ОСОБА_1 .
Під час виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем з метою виконання рішень було вжито наступні заходи примусового впливу на боржника, що передбачено законодавством, яке регулює процес примусовою виконання рішень суду та рішень інших органів (посадових осіб).
02 лютого 2024 року державним виконавцем з метою неупередженого, своєчасного в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» було винесено та направлено рекомендованою кореспонденцією постанову про накладення штрафу боржнику у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700,00 грн. 30.04.2024 року у зв`язку із тим, що боржником рішення суду повторно без поважних причин невиконане, державним виконавцем, керуючись статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у подвійному розмірі, а саме 3400,00 грн. Штрафи з боржника, ОСОБА_1 , стягнуто в повному розмірі. 
09 жовтня 2024 року державним виконавцем, наручно занесено звернення до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності згідно ч. 1 ст. 382 КК України. 
15 жовтня 2024 року наручно Житомирському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області було занесено вимогу державного виконавця щодо термінового повідомлення чи внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та чи розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за вих. №154842 від 09.10.2024 року. 
На вимогу державного виконавця про надання інформації чи внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та чи розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за вих. №154842 від 09.10.2024 року слідчим СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відповідь не надано, чим порушено порядок, який встановлений нормами КПК України при проведенні перевірки заяви про вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим, 18.10.2024 року державним виконавцем подано до Богунського районного суду м. Житомира скаргу на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР. 
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/15668/24 від 24.10.2024 року зобов`язано уповноважених осіб Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 09.10.2024 року по факту вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення.
Уповноваженими особами Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024060400003408 від 02.11.2024 року про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України та розпочате досудове розслідування відносно ОСОБА_1 
15 липня 2025 року старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Блажиєвською Л.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 73725490) з примусового виконання виконавчого листа № 295/17428/21, виданого 21.12.2023 року Богунським районним судом м. Житомира про зобов`язання ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101, за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів, згідно з якою встановлено, що боржником ОСОБА_1 , не виконано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2023 року по справі № 295/17428/21 про винесення будинку тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101, за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Згідно із частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Статтею 10 вказаного Закону визначено те, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.
Зокрема, п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. 
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накладення штрафів на ОСОБА_1 і направлення подання (повідомлення) Житомирському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, самі собою, не є достатніми заходами з виконання судового рішення. 
Верховний Суду у постанові від 18.06.2019 року у справі № 826/14580/16, вказав, що направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не може бути єдиною та останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій з виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження.
Здійснюючи примусове виконання рішення суду, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії, державний виконавець вправі здійснювати й інші заходи примусового характеру після внесення відповідного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, оскільки він не вийде за межі наданих його повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, з огляду на те, що сам факт направлення повідомлення до правоохоронних органів при можливості виконання судового рішення без участі боржника (іншою особою) не є підставою закінчення виконавчого провадження.
Згідно з висновками, викладеними у постанові від 13.02.2018 року у справі № 923/182/13-г, в якій Верховний Суд визнав непереконливими та необґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо неможливості виконання рішення суду у даній справі без вчинення саме боржником певних дій, оскільки неможливість виконання рішення суду без участі боржника зумовлене тим, що таке виконання має бути нерозривно пов`язане з особою боржника, тобто відповідні дії, вчинити які зобов`язано за рішенням суду, можуть бути здійснені лише боржником.
Таким чином, та обставина, що саме боржник, відповідно до вказаного судового рішення, зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі, шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні.
Зокрема, у справі «Глоба проти України» Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі «Comingersoll S.A. проти Португалії» (Comingersoll S.A. v. Portugal) (ВП), заява № 35382/97, п. 23, ECHR2000-IV). Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня1997року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), Reports1997-II, п. 40; рішення від 6 березня2003року у справі «Ясюнієне проти Литви», (заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня2005року у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.08.2018 року у справі № 916/4106/14, встановлена обов`язковість судового рішення, що набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.
Вирішуючи скаргу, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що у постанові Житомирського апеляційного суду від 07.12.2023 року у справі № 295/17428/21 та у виконавчому листі від 21.12.2023 року не вказано про те, що будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 560407418101) необхідно винести за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів без пошкоджень.
Боржник має право обрати найменш обтяжливий спосіб виконання для себе, тобто винести будинок повністю чи частинами, шляхом демонтажу чи розібравши його тощо (а саме вчинити необхідні дії для відновлення становища, яке існувало до порушення).
Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усіх передбачених законом заходів, у межах встановлених повноважень.
Разом з тим, наведене дає підстави для висновку, що постанова державного виконавця від 15.07.2025 року про закінчення виконавчого провадження №73725490 щодо виконання виконавчого листа Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/17428/21 за позовом першого заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , виданого 21.12.2023 року, про зобов`язання ОСОБА_1 винести будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 560407418101 за межі прибережної захисної смуги річки Тетерів є необґрунтованою та прийнята у порушення вимог пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40, абзацу 3 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». 
Доводи апеляційної скарги про те, що на земельній ділянці кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 (на якій знаходився будинок тривалого відпочинку загальною площею 215,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 560407418101) кадастровий номер 1810136300:11:023:0028 площею 0,1182 га вже розташований інший об`єкт нерухомого майна - житловий будинок із іншими характеристиками: загальна площа житлового будинку становить 299,1 кв.м. житлова площа 62,3 кв.м. (у відповідності до проведеної технічної інвентаризації об`єкту - технічний паспорт від 14.02.2023 року № 528, звіт №154 від 28 травня 2025 року про проведення технічного обстеження – житлового будинку садибного типу); адреса місця розташування житлового будинку : АДРЕСА_1 на правильність судового рішення не впливають, оскільки збільшивши розмір площі спірного приміщення, змінивши його цільове призначення та адресу розміщення, ОСОБА_1 таким чином взяла на себе всі ризики виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року.
Крім того колегія суддів зазначає, що вчинені дії ОСОБА_1 лише свідчать про ухилення нею від виконання судового рішення у спосіб визначений ним.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення скарги, а доводи апеляційних скарг цих висновків не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вірьовкіна Олександра Ігоровича залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення виготовлено 14 січня 2026 року.

Головуючий 

Судді