Справа № 182/4023/24
Провадження № 2/0182/2588/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем УКРАЇНИ

13.01.2026  м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та Управління поліції охорони в Дніпропетровській області було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №078-007/004/190000396, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційним номер « НОМЕР_1 ».
У відповідно до умов даного Договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
06.11.2019 року приблизно о 07 год. 22 хв. а м.Нікополь на автодорозі Р-3 від Н-08 до м.Нікополь 55 км + 900 м, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу, відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. 
Відповідно до Постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року по справі №182/8192/19, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124,126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Згідно рахунку-фактури від 28.11.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », склала: 160542,59 грн.
Виконуючи взяті на себе зобов`язання до договору страхування, на підставі страхового акту №КАСКО/007/004/19/0001 від 26.12.2019 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі: 157450,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8861 від 26.12.2019 року.
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 157450,09 грн.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », була застрахована за Полісом №АМ/6606928 в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» то керуючись ст..6,9,22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст..993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», позивач звернувся до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» з вимогою відшкодування збитків в порядку регресу.
Згідно Постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» відшкодувало позивачу частину завданих відповідачем збитків в розмірі 127400,00 грн.
Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 30050,09 грн., яку відповідач в добровільному порядку не компенсував позивачу, а тому позивач просить стягнути таку суму з відповідача та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою суду від 29.07.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 
Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.31) до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.35). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. 
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та Управління поліції охорони в Дніпропетровській області було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №078-007/004/190000396, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційним номер « НОМЕР_1 ».
06.11.2019 року приблизно о 07 год. 22 хв. а м.Нікополь на автодорозі Р-3 від Н-08 до м.Нікополь 55 км + 900 м, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року № 182/8192/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126, ст.124 КУпАП.
Згідно рахунку-фактури від 28.11.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », склала: 160542,59 грн.
На підставі страхового акту №КАСКО/007/004/19/0001 від 26.12.2019 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі: 157450,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8861 від 26.12.2019 року.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, який керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак « НОМЕР_2 », на дату ДТП була застрахована в АТ «СК «МЕГА ГАРАНТ» згідно полісу №АМ/6606928.
Згідно Постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» відшкодувало позивачу частину завданих відповідачем збитків в розмірі 127400,00 грн.
Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 30050,09 грн., яку відповідач в добровільному порядку не компенсував позивачу.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як встановлено ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В силу приписів ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Фактичні обставини справи у світлі викладених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » внаслідок ДТП, що сталася 06.11.2019 року.
Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, страхова компанія в межах застрахованої цивільної відповідальності компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю, відновлювального ремонту компенсує винна особа.
У позивача виникло право регресу на звернення з цим позовом, з підстав наведених вище.
Натомість відповідач має обов`язок повного відшкодування завданої ним шкоди шляхом сплати позивачу різниці між фактичним розміром цієї шкоди і страховим відшкодуванням.
Відтак є обґрунтованою вимога про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що складає 30050,09 грн.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто суму судового збору, яка складає 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст.2,12,13,18,81, ч. 1 ст.141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст.258, ст. ст.259,263,268, ч. 1,2, ст.273, ч. 1 ст.352, ст.354 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» завдані збитки в порядку регресу у сумі 30050 грн. 09 коп. (тридцять тисяч п`ятдесят грн. 09 коп.).
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» у рахунок відшкодування судового збору 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева