Справа № 638/5092/25
Провадження № 2/638/1207/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого Невеніцина Є.В.,
за участю секретаря Лєбєдєвої А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 45636,62 грн, з яких: 39030,04 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2015 по 30.09.2023; 470,40 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 5098,24 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2015 по 30.09.2023; 272,64 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 577,50 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023; 187.80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2023; інфляційні втрати в сумі 1237,49 грн, три відсотки річних в сумі 449,41 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води відповідачам. Відповідачам щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг, проте внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг станом на 01.03.2025 утворилась заборгованість.
Ухвалою суду від 25 березня 2025 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.
27.11.2025 від представника відповідача надійшли письмові пояснення з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог в частині та застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано до позову доказів укладання договорів з КП «Харківські теплові мережі». Розрахунок заборгованості власноруч сформований без надання доказів реального факту надання послуг та надання їх у повному обсязі і належним чином. Не надано детальний помісячний розрахунок як визначалась вартість спожитої теплової енергії, а також доказів як визначалась методика, за якою здійснено нарахування. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . Разом з тим просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача відносно ОСОБА_2 .
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, представник відповідача просила розгляд справи проводити без участі відповідача ОСОБА_2 та представника. 
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
За інформацією з Реєстру територіальної громади м.Харкова за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
Згідно з копією закордонного паспорта ОСОБА_2 , остання виїхала за межі України, про що свідчить штамп перетину кордону у напрямку «виїзд» 16.03.2022.
Заборгованість відповідачів, згідно розрахунків позивача складає 39030,04 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2015 по 30.09.2023; 470,40 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 5098,24 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2015 по 30.09.2023; 272,64 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 577,50 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023; 187.80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2023.
Відповідно до ст.67,68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За положенням ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. №630 (чинній на період виникнення спірних правовідносин) розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 на офіційному сайті КП «ХТМ» розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01.12.2021.
З 01.12.2021 на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «ХТМ» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua від 31.10.2021.
Відповідно до п.4 Індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Пункт 5 Індивідуальних договорів передбачає, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно з п.51,52,53 Індивідуальних договорів передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”
Враховуючи викладене, споживач зобов`язаний оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14.
Так, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до частин 1, 6 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтею 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено поняття декларування місця проживання особи та реєстрація місця проживання (перебування) особи.
Так, декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для реєстрації місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Такі документи подаються з перекладом на українську мову, засвідченим нотаріально.
З аналізу вказаних нормативних актів, слідує, що місце проживання громадянина України повинно бути зареєстровано/задекларовано у встановленому вище зазначеними нормативними актами порядку.
Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, на підставі заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5.
Суду не надано відомостей, що відповідачі вчиняли дії з метою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Щодо твердження представника відповідача про фактичну відсутність за місцем зареєстрованого місця проживання суд зазначає наступне.
Згідно п.29 Правил №630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Однак, відповідачами не надано доказів звернення до позивача із заявою про непроживання у квартирі АДРЕСА_2 , та бажання припинити отримання житлово-комунальних послуг за період їх відсутності за зареєстрованим місцем проживання, а тому підстав для їх звільнення від оплати житлово-комунальних послуг немає.
Тобто, оскільки відповідачі зареєстровані у квартирі та фактично є споживачами наданих послуг, а відтак вони несуть солідарну відповідальність з іншими споживачами.
Таким чином, відповідачі були споживачами житлово-комунальних послуг, які надає КП «Харківські теплові мережі».
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказаний правовий висновок є незмінним.
Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. 
КП «Харківські теплові мережі» створене на підставі рішення 16 сесії Харківської міської ради 4-го скликання № 191/03 від 24.09.2003 і є власністю територіальної громади міста Харкова, управління якою здійснює Харківська міська рада. Згідно з рішенням №946 від 30.09.2003 року Харківського міськвиконкому КП «Харківські теплові мережі» визначене виконавцем послуг у житловому фонді з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води у комунальної власності м.Харкова. 
Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», згідно постанові №446 від 30.03.2017 року КП «Харківські теплові мережі» має безстрокові ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії.
Тарифи на послуги централізованого теплопостачання були визначені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 №11 71. В подальшому, з 1 січня 2019 року введені в дію нові тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі», встановлені Постановою НКРЕКП №1776 від 10.12.2018 р. «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі», яке є виконавцем цих послуг», які опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» №234 від 11 грудня 2018 р.
Також, згідно з пунктом 2 частини третьої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги визначені, зокрема, статтею 28 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».
Так, згідно із підпунктом 2 пункту «а» статті 28 даного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно з пунктом 1.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308 (у редакції постанови НКРЕКП від 07.07.2021 № 1085), обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ).
Тобто, з 08.07.2021 (з дня набрання чинності постанови НКРЕКП від 07.07.2021 № 1085) встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках (крім тарифів на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних станціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.10.2021 року №872 встановлено комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» при здійснені нарахувань за спожиту теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення, починаючи з 06.10.2021 року та протягом опалювального періоду 2021/2022 років, застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі, що діяв для відповідної категорії споживачів (населення) в кінці опалювального період 2020/2021 років. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.12.2021 року №1051 внесено зміни до вищевказаного рішення та встановлено КП «Харківські теплові мережі» з 06.10.2021 року та протягом опалювального періоду 2021/2022 років застосовувати тарифи для категорії споживачів (населення) у розмірах, що не перевищують розмір тарифів, що діяли в кінці опалювального сезону 2020/2021 років, а саме, зокрема, на послугу з постачання теплової енергії для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії – 39,38 грн за 1 кв.м. на місяць.
Зазначені вище та встановлені розмірі тарифів відповідають тарифам зазначеним у відомостях про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання доданого до позовної заяви.
Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018 № 130 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 753/32205) (надалі - Порядок № 130).
Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІ Порядку № 130, виконавці комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг і подають їх для встановлення тарифів органам, уповноваженим встановлювати тарифи.
Згідно п.3 розділу ІІ Порядку № 130 виконавцями комунальних послуг, що надають послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо); обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше); інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності); адреса, за якою приймаються зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (місцезнаходження виконавця комунальної послуги та органу, уповноваженого встановлювати тарифи), а також строк приймання таких зауважень і пропозицій.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Порядку № 130, інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.
Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці першому цього пункту, а також шляхом обов`язкового розміщення інформаційного повідомлення у платіжному документі, що застосовується для оплати спожитих послуг, виконавець комунальних послуг повідомляє споживачів про намір зміни тарифів (або встановлення нових тарифів) на комунальні послуги та обов`язково зазначає джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач.
Виконавець комунальних послуг за власним бажанням може додатково також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.
Згідно з п.п. 11 - 13 Порядку № 130, у разі відсутності пропозицій та зауважень від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань або вмотивованого їх відхилення виконавець комунальних послуг після закінчення встановленого строку приймання пропозицій/зауважень (наступного робочого дня після останнього дня приймання пропозицій/зауважень) письмово сповіщає про це орган, уповноважений встановлювати тарифи.
Процедура доведення до відома споживачів інформації вважається такою, що відбулася, незалежно від надходження до виконавця комунальних послуг/органу, уповноваженого встановлювати тарифи, протягом встановленого строку зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.
Контроль за дотриманням виконавцями комунальних послуг порядку доведення до відома споживачів інформації, передбаченої цим Порядком, здійснюється органами, уповноваженими встановлювати тарифи, відповідно до їх повноважень, визначених законом.
Судом встановлено, що споживачів проінформовано про тарифи на комунальні послуги шляхом розміщення відповідної інформації на сайті позивача, сайті Харківської міської ради, опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» та в газетах регіонального значення, зокрема «Харьковские известия». 
Таким чином, позивач є належним виконавцем комунальної послуги з надання централізованого опалення та підігріву холодної води, розмір тарифу визначений у розрахунку відповідно до вищевказаних та встановлених законом порядку і розмірах, тобто нарахування за надані послуги з теплопостачання відповідають встановленим тарифам.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Разом з тим, представник відповідача просив застосувати строки позовної давності до вимог позивача.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.)
Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).
Згідно з ч.1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ І Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України було доповнено статтею 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Вказаний Закон України набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211, карантин встановлено з 12 березня 2020 року та було неодноразово продовжено.
При цьому Верховний Суд неодноразова виснував, зокрема справи №679/1136/21, №903/323/20, що всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У спірних правовідносинах обов`язок споживача - відповідача у справі сплатити за надані позивачем послуги визначений ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - щомісяця, а тому заборгованість, яка існувала в межах трирічного строку позовної давності на день набрання чинності згаданого Закону України № 540-IX, 02.04.2020, тобто по зобов`язанням зі строком виконання з 02.04.2017, вважається такою, що позовна давність щодо них не спливла. Отже заборгованість відповідача згідно наданого позивачем розрахунку має враховуватися за період з квітня 2017 по січень 2022 року.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 заявлені поза межами строку позовної давності.
Отже, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню та сума заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води та теплопостачання становить 37863,24 грн.
У зв`язку із простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання.
Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 1237,49 грн та 3% річних у розмірі 449,41 грн, в межах заявлених позовних вимог, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, позовні вимоги частково обґрунтовані, а саме заборгованість за послугу з постачання гарячої води та теплової енергії за період з 02 квітня 2017 року по 30.09.2023 року в розмірі 37863,24 грн; 470,40 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 272,64 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 577,50 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023; 187,80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2023; інфляційні втрати в сумі 1237,49 грн, три відсотки річних в сумі 449,41 грн за період з жовтня 2019 року по січень 2022 року. 
Загальна сума заборгованості становить 41058 грн 48 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4351 від 03.03.2025, позовні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 2627 грн 13 коп.
Також позивач просить стягнути 89,62 грн судових витрат на отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Отже, вказані витрати є витратами, пов`язаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.
До матеріалів справи долучено довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13.03.2025, разом з тим, матеріалами справи не підтверджується здійснення оплати за отримання зазначеної довідки.
Враховуючи викладене, вимоги представника позивача про стягнення витрат на отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у розмірі 89,62 грн не підлягають задоволенню, оскільки документально не підтверджені.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 625, 629 ЦК України, ст.12,13, 141, 263,264,265 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість у розмірі 41058 (сорок одна тисяча п`ятдесят вісім) грн 48 коп.
Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2627 (дві тисячі шістсот двадцять сім) грн 13 коп. по 1313 грн 57 коп. з кожного.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Є.В.Невеніцин