ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/28921/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року (суддя Тулянцева І.В., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 04.08.2025 року) в справі №160/28921/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення, зобов`язання поновити в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи,-

в с т а н о в и в:
29.10.2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якому, враховуючи уточнення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/31952/2415 від 27.05.2024 винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області (про збільшення суми грошового зобов`язання з єдиного податку, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 491 245 (чотириста дев`яносто одна тисяча двісті сорок п`ять)грн 32 коп. в тому числі за основним платежем 446586,66 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 44658,66 грн; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року; зобов`язати Головне управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області поновити з 31.12.2023 реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платник єдиного податку третьої групи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року закрито провадження по справі №160/28921/24 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.05.2024 року №00/31952/2415 про збільшення суми грошового зобов`язання з єдиного податку, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 491245,32 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 04.08.2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Заявник апеляційної скарги вказував, що він оскаржує рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04- 36-24-15 від 17 квітня 2024 року йому не було направлено ГУ ДПС у Дніпропетровській області, та факт отримання рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Про рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року позивачу стало відомо тільки з відзиву, який був поданий відповідачем по справі №160/28921/24, позивач дане рішення щодо анулювання реєстрації не отримував, що було зазначено самим відповідачем у відзиві: «Лист щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку направлено засобами поштового зв`язку 18.04.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та повернуто до контролюючого органу із закінченням терміну зберігання 07.05.2024». ОСОБА_1 вказував, що рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04- 36-24-15 від 17 квітня 2024 року взагалі не направлялось йому, що підтверджується відсутністю доказів його направлення. Позивачу був направлений тільки лист щодо анулювання реєстрації, що ж стосується основного документу - рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04- 36-24-15 від 17 квітня 2024, то воно взагалі не направлялось. Відповідач долучив копію конверту та ф. 119 з Укрпошти, відсутній опис поштового направлення. Лист отриманий не був, а відповідач не доклав опису - то неможливо стверджувати навіть той факт, що в даному листі був саме «Лист щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку». Рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04- 36-24-15 від 17 квітня 2024 взагалі не направлялось ОСОБА_1 , а отже державним органом було порушено процедуру повідомлення платника податку щодо анулювання його реєстрації. Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет. Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем. Для того, щоб позивач зміг реалізувати своє право на досудове або судове врегулювання спору він має мати на руках офіційний юридичний документ, який безпосередньо має намір оскаржити. Апелянт вказував, що у контролюючого органу є обов`язок встановлений Податковим кодексом України щодо надання платнику податку податкових повідомлень - рішень, податкових вимог або інших документів з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків. Факт отримання рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04- 36-24-15 від 17 квітня 2024 платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове рішення належним чином вручене, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Суд першої інстанції вказував, що ухвалою від 20.01.2025 року позовна заява в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року, залишена без руху, та зобов`язано позивача подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено рішення щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17.04.2024 року, яке направлено 18.04.2024 року на адресу позивача: АДРЕСА_1 (на сьогоднішній день – АДРЕСА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. З наданих до суду копій конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 (за адресою: АДРЕСА_1 (на сьогоднішній день – АДРЕСА_2 ) було повернуто на адресу контролюючого органу 07.05.2024 року із відміткою пошти: «за закінченням строку зберігання». Кореспонденція контролюючим органом направлялась на фактичною адресою місця проживання позивача, яка ним вказана і в позовній заяві ( АДРЕСА_1 (на сьогоднішній день – АДРЕСА_2 . Суд першої інстанції вказував, що в Акті про результати камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питання заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування від 15.04.2024 року № 22359/04-36-24-15/ НОМЕР_1 було зазначено, що у зв`язку із допущеними порушенням п.293.8 ст. 293 Податкового кодексу України, а саме, не включення до складу податкових зобов`язань за 2023 рік суми податку за ставкою 15% у розмірі 446586,66, ним були занижені податкові зобов`язання, які сплачуються до бюджету на суму 446586,66 грн. Крім того, позивача було повідомлено про те, що згідно з абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої – третьої груп вимог, встановлених главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV Податкового кодексу України, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої – третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. Тобто, позивачу з 07.05.2024 року (дата отримання Акту про результати камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питання заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування від 15.04.2024 року № 22359/04-36-24-15/ НОМЕР_1 ) було достеменно відомо про наслідки, які можуть наступити у зв`язку із встановленими порушеннями. До суду із позовом про визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17.04.2024 року, позивач звернувся лише 26 грудня 2024 року, тобто поза межами строків звернення до суду, які встановлені ч.2 ст.122 КАС України (для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів). Позивачем не було надано до суду будь – яких доказів неможливості отримання відомостей від відповідача про наслідки, що можуть бути застосовані за результатами камеральної перевірки, що свідчить про пасивну поведінку та небажання дізнатися про належні до виплати суми заробітної плати, а тому вказані обставини, що фактично про винесення спірного рішення він дізнався в грудні 2024 року з відзиву на позовну заяву, не можуть вважатись судом, як поважні причини пропуску строку звернення до суду. За приписами ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до матеріалів справи, 15.04.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі підп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, підп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, у порядку підп. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питання заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування. Результати перевірки оформлені актом від 15.04.2024 року№22359/04-36-24-15/ НОМЕР_1 . Висновками акту зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 було застосовано спрощену систему оподаткування з 19.04.2022 по 31.07.2023 (третя група 2%), а з 1 серпня 2023 перейшов на третю групу платника єдиного податку. В порушення п. 293.8 ст. 293 ПК України ФОП ОСОБА_1 до складу податкових зобов`язань за рік 2023 не включено сум податку за ставкою 15% у розмірі 446586,66 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання, яке сплачується до бюджету (р. 14.1 декларації) на 446586,66 грн.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №00/31952/2415 від 27.05.2024 року, яким нараховано позивачу єдиний податок з фізичних осіб 491245,32 грн., з яких 446586,66 грн. за податковими зобов`язаннями та штрафні (фінансові) санкції у сумі 44658,66 грн.
Також на підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 17.04.2024 року винесено рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15. Рішенням виключено з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 .
Листом від 17.04.2024 року № 27992/6/04-36-24-15-19 ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомляє ОСОБА_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Додатком до листа не долучено рішення від 17.04.2024 року №9004/04-36-24-15.
Встановлено, що лист від 17.04.2024 року № 27992/6/04-36-24-15-19 ГУ ДПС у Дніпропетровській області направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та до податкового органу повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» з відміткою пошти 04.05.2024 року. 
Отже, 29.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, в якому серед іншого просив зобов`язати Головне управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області поновити з 31.12.2023 реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платник єдиного податку третьої групи. Така позовна вимога зумовлена обставиною виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку в якості платник єдиного податку третьої групи.
11.12.2024 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано відзив на позов, до відзиву долучено копію рішення від 17.04.2024 року №9004/04-36-24-15 про анулювання реєстрації платника єдиного податку. 
ОСОБА_1 вказує, що про наявність рішення від 17.04.2024 року №9004/04-36-24-15 про анулювання реєстрації платника єдиного податку дізнався після отримання відзиву на позов. 
26.12.2024 року представником позивача надано заяву про уточнення позовних вимог, в якому ОСОБА_1 просить серед іншого визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року; зобов`язати Головне управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області поновити з 31.12.2023 реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платник єдиного податку третьої групи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву від 26 грудня 2024 року по справі №160/28921/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії та залишено без руху позовну заява в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року.
05.02.2025 року представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків позову. Пояснив, що не отримував рішення від 17.04.2024 року №9004/04-36-24-15 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, про нього дізнався з відзиву податкового органу. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року позовну заяву повернуто у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року, у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху та не надання переконливих доказів поважності пропуску строку звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Згідно з частинами 1 -3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У постанові від 27.01.2022 року у справі №160/11673/20 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платник податків не скористався процедурою досудового вирішення спору (адміністративного оскарження), визначається частиною другою статті 122 КАС України – становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Слід враховувати, що при оскарженні рішення податкового органу, встановлюється шестимісячний строк для їх оскарження у судовому порядку, у разі коли не застосовувалась процедура адміністративного оскарження. 
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату коштів (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру виплачених сум, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Дійсно, 17.042024 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення №9004/04-36-24-15 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 . Таке рішення не надсилалось ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області намагалось донести до відома інформацію про наявність рішення від 17.04.2025 року №9004/04-36-24-15. Листом від 17.04.2024 року № 27992/6/04-36-24-15-19 ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомляє ОСОБА_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Лист від 17.04.2024 року № 27992/6/04-36-24-15-19 ГУ ДПС у Дніпропетровській області направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та до податкового органу повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» з відміткою пошти 04.05.2024 року. 
Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
З 04.05.2024 року можливо казати про ознайомлення ОСОБА_1 з листом від 17.04.2024 року № 27992/6/04-36-24-15-19, яким ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомляло про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Натомість доказів направлення, вручення, повернення конверту щодо рішення від 17.04.2025 року №9004/04-36-24-15 не надано. 
Про наявність безпосередню наявність та як точку обізнаності про існування рішення від 17.04.2025 року №9004/04-36-24-15 можливо констатувати після подання відповідачем відзиву до якого і долучено копію рішення від 17.04.2025 року №9004/04-36-24-15.
З позовом ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду 29.10.2024 року засобами системи «Електронний суд».
Слід враховувати аргументи представника позивача, щодо недоведення до відома ОСОБА_1 , невручення йому та не надсилання йому копії рішення від 17.04.2025 року №9004/04-36-24-15.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
За правилами ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, неодноразово вказувалось, що право на доступ до судочинства, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 року у справі «Меньшакова проти України»). За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 року у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними меж.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду, разом як і безпідставно відмовляти у доступі до судочинства посилаючись на строк звернення. 
У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини наголошує, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Слід враховувати, що особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Як було вказано, при вирішенні питання про дотримання строків звернення до суду слід звертати увагу коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. У випадку цієї справи позивач достеменно дізнався про наявність рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку 26.11.2024 року (дата подання відзиву), інше є припущенням. 
В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. 
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість законодавчі норми запроваджують оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.
Варто враховувати запровадження 24.02.2022 року в Україні воєнного стану, що, як вказує суд першої інстанції впливає на діяльність держави та людини. 
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб; Указом Президента України від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.
Надалі, Указом Президента від 06.02.2023 №58/2023 затвердженим Законом України від 07.02.2023 року №2915-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Надалі Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії.
Слід зважати, що при введенні в Україні воєнного стану, більшість громадян змінили місце проживання, перебувають на військовій службі або беруть участь у обороні Держави. 
Суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену у постановах від 05.05.2022 року у справі № 914/2652/19, від 30.03.2021 року справа № 520/11044/19. Верховний Суд вказував, що оцінюючи поведінку позивача та обставини справи в сукупності, залишення позову без розгляду та позбавлення позивача права на звернення до суду через пропуск строку у зв`язку із тим, що він очікував і розраховував на ухвалення судового рішення та вирішення його справи, було б явно непропорційним та може вказувати на надмірний формалізм у такому важливому питанні, як доступ до правосуддя. При встановленні можливості визнання поважними причин пропуску строку суд має встановити дійсні обставини, що зумовили таку ситуацію, та належним чином мотивувати своє рішення.
Згідно з частин 1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Слід вказати, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року закрито провадження по справі №160/28921/24 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.05.2024 року №00/31952/2415 про збільшення суми грошового зобов`язання з єдиного податку, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 491245,32 грн. Та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року.
Натомість позивач звернувся з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00/31952/2415 від 27.05.2024; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року; зобов`язання Головне управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області поновити з 31.12.2023 реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платник єдиного податку третьої групи.
Щодо позовної вимоги про оскарження податкового повідомлення-рішення №00/31952/2415 від 27.05.2024 провадження закрите; щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку №9004/04-36-24-15 від 17 квітня 2024 року у цьому провадженні позовну вимогу повернуто. Суд першої інстанції не вирішує та не розглядає позовну вимогу щодо зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області поновити з 31.12.2023 реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платник єдиного податку третьої групи, щодо такої позовної вимоги відсутні процесуальні рішення або рішення по суті. 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право заявника на звернення до суду, з огляду на те, що повернення позовної заяви у частині унеможливлює її належний розгляд та захист прав позивача у разі, коли буде встановлено дійсність їх порушення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 312, 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року в справі №160/28921/24 – скасувати.
Справу № 160/28921/24 направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова