Справа № 580/10208/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_1 (командира ІНФОРМАЦІЯ_1 ) бригадного генерала ОСОБА_2 , Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 , треті особи – Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України бригадний генерал ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, скасування наказів, припису, поновлення на посаді, - 
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Командира Військової частини НОМЕР_1 (командира НОМЕР_4 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України) бригадного генерала ОСОБА_2 , Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 , треті особи – Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України бригадний генерал ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій бригадного генерала ОСОБА_2 командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) щодо видання 08.08.2025 року наказу (по особовому складу) №96, визнання протиправним та скасування наказу №96 від 08.08.2025 року, поновлення позивача на посаді начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади), визнання протиправною бездіяльності Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо несвоєчасного, із затримкою на 8 діб, видання 08.08.2025 року наказу (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення комісії для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 » №2593, визнання протиправним та скасування наказу від 08.08.2025 року №2593, визнання протиправними дій Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо видання наказу від 10.08.2025 року №225, визнання протиправним та скасування наказу від 10.08.2025 року №225, визнання протиправними дій Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо видання наказу від 11.08.2025 року №226, визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2025 року №226, визнання протиправним та скасування припису Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 від 12.08.2025 року №632.
Суддею Черкаського окружного адміністративного суду ухвалою від 16.09.2025 року позов ОСОБА_1 переданий на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Ухвалою від 20.10.2025 року суддею Одеського окружного адміністративного суду Свидою Л.І. ця справа прийнята до провадження, за цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзивів на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви, третім особам – пояснень щодо суті спору.
Позов, відповіді на відзиви обґрунтовані позивачем тим, що його безпідставно, в порушення вимог законодавства, переведено з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) на іншу посаду у військовій частині НОМЕР_5 . Позивач зазначає, що він не підпадає під дію положень законодавства, які надають право відповідачам перевести позивача у розпорядження з посади, на яку він призначений, відповідачі проігнорували умови контракту та застосували положення законодавства, які не розповсюджуються на військовослужбовців – офіцерів, які проходять службу за контрактом, командиром Військової частини НОМЕР_2 допущена бездіяльність в затягуванні призначення на посаду, відповідачами переведено позивача на нижчу посаду без врахування досвіду позивача, рівня освіти з метою призначення на його посаду іншої особи, тощо.
Відзив, заперечення на відповідь на відзив командира Військової частини НОМЕР_1 обґрунтовані тим, що у нього відсутні протиправні дії, оскільки до військової частини був надісланий план переміщення про призначення позивача на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу Військової частини НОМЕР_5 . Ця посада є рівнозначною попередній його посаді, його призначення на цю посаду не є дисциплінарним стягненням чи покаранням, а є службовим рішенням командира, спрямованим на підтримання боєздатності частини та оптимальний розподіл кадрів. Позивач був зарахований до списків Військової частини НОМЕР_2 та йому був наданий час для прийняття посади начальника озброєння – заступника начальника логістики цієї військової частини, однак він цю посаду не прийняв, а в подальшому командир цієї частини надіслав до Військової частини НОМЕР_1 план переміщення щодо позивача.
Відзив, заперечення на відповідь на відзив командира Військової частини НОМЕР_2 обґрунтовані тим, що спочатку наказом позивачу був встановлений обов`язок прийняти справи та посаду протягом 10 діб з 01.08.2025 року по 10.08.2025 року, натомість позивач просив цей строк продовжити, а в подальшому цей строк був продовжений до 17.08.2025 року окремим наказом. При цьому, оскільки наказом Військової частини НОМЕР_1 позивача призначено на іншу посаду наказ, яким продовжено строк прийняття посади скасований. В даному випадку відсутній предмет спору в цій справі. Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 позивача виключено із списків особового складу частини з підстав його призначення на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу Військової частини НОМЕР_5 . Правомірність такого призначення обґрунтовується відсутністю обов`язку військового командування застосовувати критерії «вища/рівнозначна/нижча» посада при ухваленні кадрових рішень в умовах воєнного стану та службової необхідності. Законодавство України не вимагає згоди військовослужбовця у разі призначення на посаду в умовах воєнного стану та службової необхідності для доукомплектування Збройних Сил України.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 20.07.2025 року №304 (по особовому складу) підполковника ОСОБА_1 , який обіймав посаду начальника служби метрології та стандартизації озброєння логістики управління, звільнено із займаної посади та призначено на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, ВОС – 7050002 в порядку просування по службі з шпк «підполковник» на шпк «підполковник».
На підставі цього наказу, Наказом командира військової частини НОМЕР_6 від 30.07.2025 року №228 (по стройовій частині) позивач вважається таким, що 30.07.2025 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби, 30.07.2025 року виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 31.07.2025 року №214 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , призначеного на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики Військової частини НОМЕР_2 , який прибув з військової частини НОМЕР_6 , з 31.07.2025 року зараховано до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення, а також надано 10 діб з 01.08.2025 року по 10.08.2025 року на прийом справ і посади.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 08.08.2025 року №2593 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення комісії для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 » наказано майору ОСОБА_6 до 17.08.2025 року здати справи та посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , підполковнику ОСОБА_1 до 17.08.2025 року прийняти справи та посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , а також призначено комісію для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 .
Після доведення цього наказу позивачу 08.08.2025 року, він 09.08.2025 року подав рапорт на адресу командира військової частини НОМЕР_2 про продовження терміну виконання поставлених завдань на одну добу до 18.08.2025 року.
При цьому, в той же день, 08.08.2025 року Наказом командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_7 від 08.08.2025 року №96 (по особовому складу) позивача звільнено з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики НОМЕР_3 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України та призначено на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу НОМЕР_7 батальйону резерву НОМЕР_4 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.
Враховуючи зазначені обставини, наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 10.08.2025 року №225 (по стройовій частині) позивачу надано 3 доби з 10.08.2025 року по 12.08.2025 року для здачі справ і посади.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 11.08.2025 року №226 (по стройовій частині) позивач вважається таким, що справи та посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 не прийняв та у зв`язку з призначенням на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 вважається таким, що з 12.08.2025 року вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_5 , з 12.08.2025 року виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення.
На підставі цього наказу командиром військової частини НОМЕР_2 виданий припис №632 від 11.08.2025 року, яким запропоновано позивачу 12.08.2025 року вибути в розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 для подальшого проходження служби із строком прибуття 14.08.2025 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 13.08.2025 року №225 (по стройовій частині) позивача, який прибув 13.08.2025 року з військової частини НОМЕР_2 , призначено офіцером резерву 3 взводу резерву офіцерського складу 1 роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 , з 13.08.2025 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 та на всі види забезпечення, позивач вважається таким, що 13.08.2025 року посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Позивач фактично не згоден з правомірністю його звільнення з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 та призначення його на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 , а тому просить визнати протиправними дії, визнати протиправними та скасувати накази та припис, які пов`язані з переміщенням позивача з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 .
Зі змісту оскаржуваного позивачем наказу командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_7 від 08.08.2025 року №96, яким позивача звільнено з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 , вбачається, що він виданий у відповідності до п. 82, 257 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008.
Відповідно до п. 82 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; 3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених п. 102 і 104 цього Положення.
При цьому, відповідно до п. 257 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог п. 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених п. 112 цього Положення.
Норми п. 85, 87, 112 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» передбачають наступне.
Просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників та керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня. Порядок формування та використання резерву визначається Міністерством оборони України.
Особи офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у порядку просування по службі можуть бути переміщені на вищу посаду, якщо вони вислужили встановлені Міністерством оборони України строки перебування на попередній посаді.
Військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених п. 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Отже, починаючи з 24.02.2022 року та дотепер в Україні триває воєнний стан, період дії якого є особливим періодом.
Посилання відповідача в наказі від 08.08.2025 року №96 на положення п. 82, 257 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 та згідно з позицією, викладеною в відзиві на позовну заяву цей наказ прийнятий у відповідності до п. п. 6 п. 82 цього Положення, тобто, у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, а п. 257 цього Положення передбачає можливість не дотримання вимог п. 85, 87 цього Положення та можливість призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених п. 112 цього Положення.
При цьому, позивач не обґрунтовує жодної обставини, передбаченої п. 112 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», що виключала б можливість переведення позивача на посаду без надання згоди та яка існувала на час видання оскаржуваного наказу.
Враховуючи зазначені обставини видання спірного наказу від 08.08.2025 року №96 відповідає вимогам законодавства, а тому у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій бригадного генерала ОСОБА_2 командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) щодо видання 08.08.2025 року наказу (по особовому складу) №96, визнання протиправним та скасування наказу №96 від 08.08.2025 року, поновлення позивача на посаді начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади).
Верховним Судом розглядалася справа №160/2368/23, за результатами розгляду якої в постанові від 16.04.2025 року сформовані аналогічні висновки щодо можливості переміщення військовослужбовців в особливий період без їх згоди, в тому числі на рівнозначні чи нижчі посади за п. п. 6 ст. 82 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».
Позивач зазначає в позові, що він не міг бути призначений на нижчу посаду після призначення його на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , оскільки таке призначення буде застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення, однак суд не погоджується з такими твердженнями з тих підстав, що підставою переміщення позивача є доукомплектування Збройних Сил України, а не порушення військової дисципліни позивачем.
Посилання позивача на ту обставину, що п. 257 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» не може бути застосований до позивача, оскільки він не стосується військовослужбовців – офіцерів, які проходять службу за контрактом, є безпідставними, оскільки розділ XIV (Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період) «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, стосується як проходження військової служби незалежно від проходження такої служби за контрактом або по мобілізації так і окремо виконання обов`язку в запасі.
Суд також наголошує на тому, що фактично позивач посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики Військової частини НОМЕР_2 не прийняв та до виконання своїх обов`язків за цією посадою не приступив.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо несвоєчасного, із затримкою на 8 діб, видання 08.08.2025 року наказу (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення комісії для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 » №2593, визнання протиправним та скасування наказу від 08.08.2025 року №2593, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 31.07.2025 року №214 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , призначеного на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики Військової частини НОМЕР_2 , який прибув з військової частини НОМЕР_6 , з 31.07.2025 року зараховано до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення, а також надано 10 діб з 01.08.2025 року по 10.08.2025 року на прийом справ і посади.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 08.08.2025 року №2593 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення комісії для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 » наказано майору ОСОБА_6 до 17.08.2025 року здати справи та посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , підполковнику ОСОБА_1 до 17.08.2025 року прийняти справи та посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , а також призначено комісію для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до положень ст. 63-65 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт. Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).
Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців.
Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).
Установлюються такі терміни для прийняття і здавання посад: командира бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів.
Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта.
Новопризначені командири, починаючи від командира роти (корабля 4 рангу) й вище, під час прийняття посади проводять опитування військовослужбовців. Про час і порядок опитування військовослужбовці оповіщаються за один-два дні згідно з додатком 6 до цього Статуту.
Згідно з п. п. 9.1.1, 9.1.4, 9.1.7, 9.1.10 п. 9 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 з метою підвищення відповідальності за керівництво військовим (корабельним) господарством і забезпечення збереження державної власності всі посадові особи при призначеннях і переміщеннях зобов`язані здавати та приймати справи і посаду. Для приймання та здавання справ і посади, починаючи з начальника служби військової частини та вище і їм відповідних посадових осіб, наказом старшого командира (начальника) призначається комісія
Для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки: командира військової частини - не більше 10 днів; заступника командира військової частини і з`єднання з тилу і їм відповідних посадових осіб - не більше 20 днів: начальника служби військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника клубу військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника складу, хлібозаводу (хлібопекарні) і їдальні - не більше 10 днів; начальника майстерні частини (з`єднання) - не більше 5 днів; командира і старшини підрозділу - не більше 5 днів; командира взводу - не більше 3 днів.
Строк приймання та здавання справ і посади рахується з моменту прибуття у військову частину (з`єднання) призначеної для прийому справ і посади особи.
Іншим посадовим особам строк приймання і здавання справ і посади визначається старшим начальником (але не більше 10 днів).
Приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (додаток N 8).
Безпосередні начальники несуть відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм посадовими особами.
Суд звертає увагу, що позивачу наказом від 31.07.2025 року №214 надано 10 діб з 01.08.2025 року по 10.08.2025 року на прийом справ і посади, що відповідає положенням законодавства, в межах цього строку наказом від 08.08.2025 року №2593 призначено комісію по здачі-прийому посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , однак наказом командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_7 від 08.08.2025 року №96 позивача звільнено з цієї посади та призначено на іншу посаду.
Наслідком видання наказу від 08.08.2025 року №96 стало скасування наказу від 08.08.2025 року №2593 наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 10.08.2025 року №2634.
Враховуючи зазначені обставини, оскільки призначення позивача на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , призначення комісії для прийняття та здачі цієї посади відбулося в межах 10 днів з дня прибуття позивача до військової частини, що відповідає вимогам законодавства та враховуючи звільнення позивача з цієї посади 08.08.2025 року та скасування оскаржуваного наказу від 08.08.2025 року №2593, наказом від 10.08.2025 року №2634, суд не вбачає протиправності бездіяльності Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо несвоєчасного видання наказу «Про призначення комісії для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 » №2593, який виданий в межах строків, передбачених законодавством та не вбачає підстав для визнання цього наказу протиправним та його скасування, в тому числі, з тих підстав, що цей наказ скасований. В даному випадку відсутнє порушення прав позивача оскаржуваним наказом, оскільки позивача звільнено з посади до настання строку, передбаченого законодавства для прийняття посади та його актуальність з 08.08.2025 року відпала з підстав звільнення позивача з посади, яку він мав прийняти до 10.08.2025 року.
Щодо тверджень позивача про порушення відповідачами приписів та положень п. 4.5-4.17 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454, які стосуються переміщення офіцерів на підставі плану переміщення, слід зазначити, що звільнення позивача з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 та призначення його на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 здійснено відповідно до положень п. 82, 257 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, які стосуються переміщення військовослужбовців в особливий період на посади, передбачені штатом воєнного часу та в зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану.
План переміщення на посади, не вказаний в якості підстави для прийняття спірного наказу про звільнення позивача з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 та призначення його на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 .
При цьому, відповідачами при виданні наказу про звільнення та призначення позивача дотримані вимоги положень п. 82, 257 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008.
Щодо тверджень позивача про порушення відповідачами положень ст. 36-38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV в частині невиконання наказу про призначення позивача на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 36-38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
У разі коли військовослужбовець, який виконує наказ, отримав від іншого командира (начальника), старшого за службовим становищем чи військовим званням, новий наказ, що стане перешкодою для виконання попереднього, він доповідає про це командирові (начальникові), який віддав наступний наказ, і після отримання його згоди припиняє виконання попереднього наказу.
Командир (начальник), який віддав наступний наказ, повідомляє про це командира (начальника), який віддав попередній наказ.
Суд звертає увагу в даному випадку на ту обставину, що наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 20.07.2025 року №304, яким позивача призначено на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади був виконаний шляхом видання наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 31.07.2025 року №214, яким позивача призначено на посаду начальника озброєння – заступника начальника логістики Військової частини НОМЕР_2 та з 31.07.2025 року зараховано до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення, а подальше звільнення позивача з цієї посади не стосується виконання наказу від 20.07.2025 року №304 та таке звільнення здійснене на підставі іншого наказу командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_7 від 08.08.2025 року №96.
Щодо інших оскаржуваних позивачем наказів та дій щодо їх прийняття, зокрема, дій Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо видання наказів від 10.08.2025 року №225, від 11.08.2025 року №226, визнання протиправними та скасування цих наказів, визнання протиправним та скасування припису від 12.08.2025 року №632, слід зазначити, що ці накази та припис стосуються процедури звільнення позивача з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 та призначення його на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 та є наказами, виданими на підставі наказу від 08.08.2025 року №96, які стосуються здачі посади та виключення із списків частині НОМЕР_2 , а приписом позивачу пропонується вибути до військової частини НОМЕР_5 з 12.08.2025 року та прибути до цієї військової частини 14.08.2025 року.
В даному випадку, видання наказів від 10.08.2025 року №225, від 11.08.2025 року №226 та оформлення припису від 12.08.2025 року №632 обумовлено саме виконанням наказу від 08.08.2025 року №96.
Щодо тверджень позивача про недоліки в оформленні наказів №96 від 08.08.2025 року та №226 від 11.08.2025 року, припису, тощо, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 12 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Наказом Міністерства оборони України №280 від 15.09.2022 року затверджена «Інструкція з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», ХІ розділом якої передбачені правила складання наказів по особовому складу.
Позивач зазначає, що в наказі від 08.08.2025 року №96 не зазначений номер військово-облікової спеціальності посади, штатно-посадова категорія з якої призначено та на яку призначено позивача, підстави призначення, тощо.
В даному випадку, суд вважає за необхідне врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Верховним Судом сформовані правові висновки в рішеннях від 16.04.2025 року у справі №160/2368/23, від 26.06.2019 року у справі №1640/3394/18 про те, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Верховний Суд не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Такі висновки також викладено Верховним Судом у постановах від 23.04.2020 року у справі №813/1790/18, від 16.11.2023 року у справі №300/3110/20, від 21.12.2023 року у справі №440/2017/20, від 07.02.2025 року у справі №520/1298/23.
До того ж, варто зауважити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Суд вважає, що в спірних правовідносинах не зазначення в наказі номеру військово-облікової спеціальності посади, штатно-посадової категорії з якої призначено та на яку призначено позивача, підстави призначення в частині конкретного пункту ст. 82 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки не спростовує висновки, які викладені у ньому.
Щодо недоліків в оформленні наказу №226 від 11.08.2025 року в частині не зазначення в ньому інформації щодо використання відпусток, здійснених виплат, перебування на квартирному обліку, тощо, ці обставини також не можуть бути самостійною підставою для скасування цього наказу, який виданий на підставі наказу від 08.08.2025 року №96.
Крім того, слід зазначити, що позивач знаходився на посаді начальника озброєння – заступника начальника логістики Військової частини НОМЕР_2 протягом 8 днів, не прийняв цю посаду та згідно листа командира військової частини НОМЕР_2 на адресу командира військової частини НОМЕР_5 вбачається, що позивачу здійснювалася виплата грошового забезпечення згідно грошового атестату з попереднього місця служби та особа справа позивача до Військової частини НОМЕР_2 не надходила.
Доводи позивача про те, що метою видання оскаржуваних наказів було призначення замість позивача іншої особи, яка не має такого освітнього рівня та досвіду, які має позивач, є безпідставними, оскільки з підстав зазначених вище, командир військової частини наділений дискреційними повноваженням в особливий період на призначення та звільнення з посади військовослужбовців та суд не має втручатися в такі повноваженням та визначати необхідність призначення на посади в Збройних Силах України певних осіб.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи зазначені обставини, суд не вбачає протиправності дій та бездіяльності відповідачів, протиправності оскаржуваних наказів та припису, а також не вбачає підстав для їх скасування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Командира Військової частини НОМЕР_1 (командира НОМЕР_4 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України) бригадного генерала ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , Військова частина НОМЕР_2 , НОМЕР_10 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), треті особи – Міністерство оборони України (пр-т. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022), Генеральний штаб Збройних Сил України (пр-т. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 22991050), Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України бригадний генерал ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) про визнання протиправними дій бригадного генерала ОСОБА_2 командира 11 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) щодо видання 08.08.2025 року наказу (по особовому складу) №96, визнання протиправним та скасування наказу №96 від 08.08.2025 року, поновлення позивача на посаді начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади), визнання протиправною бездіяльності Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо несвоєчасного, із затримкою на 8 діб, видання 08.08.2025 року наказу (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення комісії для прийняття та здачі посади начальника озброєння – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 » №2593, визнання протиправним та скасування наказу від 08.08.2025 року №2593, визнання протиправними дій Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо видання наказу від 10.08.2025 року №225, визнання протиправним та скасування наказу від 10.08.2025 року №225, визнання протиправними дій Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 щодо видання наказу від 11.08.2025 року №226, визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2025 року №226, визнання протиправним та скасування припису Командира Військової частини НОМЕР_2 (командира НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади) полковника ОСОБА_3 від 12.08.2025 року №632 – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.