ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                          
 
10 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 2-10231/11
провадження № 61-8953св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ; 
суб`єкт оскарження- Відділ примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 
заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Централ Фінанс»;
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року 
у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Городничої В. С., Петешенкової М. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
1.    Описова частина
Короткий зміст скарги
28 лютого 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Централ Фінанс»). У суді першої інстанції справа зареєстрована 03 березня 
2025 року.  
Скарга мотивована тим, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О. О. від 09 квітня 2024 року відновлено виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11, виданого 22 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість на загальну суму 2 225 716,79 грн. 
Державним виконавцем відновлено вищевказане виконавче провадження на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 14 березня 2024 року у справі № 2-10231/11 про визнання неправомірними дій (бездіяльності) державного виконавця щодо закінчення виконавчих проваджень 29 листопада 2016 року на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника 
ОСОБА_2 , та зобов`язання відділу примусового виконання судових рішень відновити виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.
Вказана ухвала суду першої інстанції була оскаржена у апеляційному порядку, законної сили не набрала, тому, на думку заявника, вищезазначені виконавчі дії щодо відновлення виконавчого провадження вчинені з порушенням прав правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 . 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу її представника було задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2024 року скасовано у частинізобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити 
ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 22 січня 
2013 року, про стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованості на загальну суму 2 225 716 грн 79 коп., яке 29 листопада 2016 року було закінчено на підставі пункту 3 частини першої 
статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», та у частині зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного між регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року № 2-10231/11 про стягнення із 
ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» боргу у розмірі 4 614 038 грн 92 коп., яке 29 листопада 2016 року було закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «ФК «Централ Фінанс» 
у цих частинах.
Зазначала, що виконавче провадження № НОМЕР_1, яке було відновлене державним виконавцем без належних правових підстав, продовжує виконуватися. Зокрема, прийнято постанови: про заміну стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ ФК «Централ Фінанс» на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року, про заміну боржника у виконавчому проваджені із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на підставі ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року та 24 січня 2025 року, про арешт майна та коштів правонаступника боржника - ОСОБА_1 . 
Крім того, 20 лютого 2025 року її представником - адвокатом Скочко О. А. було виявлено відсутність у матеріалах відновленого виконавчого провадження оригінала виконавчого листа № НОМЕР_1, за яким було відновлене виконавче провадження. Разом з цим, у матеріалах відновленого виконавчого провадження наявна заява стягувача - ТОВ ФК «Централ Фінанс» про прийняття до виконання оригінала дубліката виконавчого листа у справі № 2-10231/11, виданого 23 травня 2024 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, від 23 травня 
2024 року та отримана виконавчою службою 28 травня 2024 року, тобто після спливу майже двох місяців після відновлення виконавчого провадження, що є порушенням частини другої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження». 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд: 
- визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О. О. щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1; 
- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О. О. прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, із відповідним скасуванням наслідків дій державного виконавця, а саме постанов про арешт майна та коштів, які прийняті 27 листопада 2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень 
у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О. О.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року у складі судді Батманової В. В. у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу прийнято постанову про зняття арешту з коштів боржника від 27 лютого 2025 року, яку направлено на виконання до відповідних банківських установ та сторонам виконавчого провадження. Також 27 лютого 2025 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої 
статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, про що внесено відомості до відповідних Державних реєстрів прав власності.
З урахуванням наведеного суд зазначив, що станом на час розгляду цієї справи припинили існувати обставини, на які посилався ОСОБА_1 у своїй скарзі, 
у зв`язку з самостійним усуненням їх державним виконавцем.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Скочко О. А. задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року у частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження скасовано та у цій частині ухвалено нове судове рішення. Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О. О. щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11, виданого 22 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.
В іншій частині ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 24 квітня 2025 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постанова головного державного виконавця від 09 квітня 2024 року про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 отримана ТОВ «ФК «Централ Фінанс» 10 квітня 
2024 року, а оригінал виконавчого листа № 2-10231/11 пред`явлено боржником до відділу виконавчої служби лише 27 травня 2024 року, тому пропущено строк, який визначений частиною другою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», а саме більше одного місяця. Врахувавши, що головному державному виконавцю про непред`явлення стягувачем виконавчого документу було відомо не пізніше 11 травня 2024 року, тобто через один місяць з дня отримання ТОВ «ФК «Централ Фінанс» постанови про відновлення виконавчого провадження, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставне незастосування ним вимог пункту 13 частини першої та частини другої 
статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.
У зв`язку з тим, що виконавче провадження № НОМЕР_1 є завершеним, арешт з коштів боржника у цьому виконавчому провадженні знятий, тобто припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання судового рішення, про що державним виконавцем прийнято відповідні постанови, тому відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 
в іншій частині.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Централ Фінанс», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції у частині визнання незаконною бездіяльність головного державного виконавця скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій частині.
В іншій частині постанова суду апеляційної інстанції учасниками справи не оскаржується, тому в силу статті 400 ЦПК України в цій частині судове рішення в касаційному порядку не переглядається.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Централ Фінанс», з підстав, передбачених пунктами 1, 4, частини другої статті 389 ЦПК України у вищевказаній малозначній справі. 
У задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення відмовлено. 
У вересні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2025року справу за скаргою 
ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ТОВ «ФК «Централ Фінанс» призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційну скаргу 
Касаційна скарга ТОВ «ФК «Централ Фінанс»мотивована тим, що 27 лютого 
2025 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Дрижирук О. О. прийнято постанови про зняття арешту з коштів боржника та повернення виконавчого документа стягувачу, з урахуванням постанови 
від 27 лютого 2025 року про внесення змін до вказаної постанови, якою повернуто дублікат виконавчого листа № 2-10231/ 1 від 23 травня 2024 року на підставі пункту 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 2 вказаної постанови органу виконавчої служби від 27 лютого 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу також припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.
Скарга ОСОБА_1 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження була подана до суду після надходження до державного виконавця заяви стягувача про повернення виконавчого документа відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
Тобто, виконавче провадження № НОМЕР_1 є завершеним, арешт з коштів боржника у цьому виконавчому провадженні знятий, а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, про що виконавцем прийняті відповідні постанови.
Визнання дій або бездіяльності незаконними не матиме жодного юридичного наслідку, так як оскаржувана постанова втратила силу, тому юридичний інтерес у зверненні до суду у цій справі відсутній. Зазначене узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18), в які зазначено, що право на звернення зі скаргою до суду пов`язане виключно з наявністю порушення прав сторони виконавчого провадження. Також у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (справа № 61-10355св19), вказано, що ініціювання справи без наявності порушених прав є недопустимим, оскільки завданням судочинства є саме захист прав, а не розгляд формальних процесуальних питань без юридичних наслідків.
Таким чином, оскарження дій виконавця у вигляді невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження після фактичного його припинення є недопустимим об`єктом судового розгляду, оскільки воно позбавлене як правового інтересу, так і предмета оскарження.
За таких обставин під час прийняття оскаржуваної постанови апеляційним судом було порушено вимоги статей 2, 4, 19, 263 ЦПК України, а також принципи 
статті 129 Конституції України, зокрема щодо допустимості судового розгляду лише у разі наявності порушених прав, свобод чи інтересів особи. Суд апеляційної інстанції не перевірив факти, які свідчать про те, що скарга була подана без правового інтересу.
Крім того, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано частину другу статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого 
не з`ясовано, що у місячний строк з моменту отримання постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити виконавчий документ до виконання повинен стягувач чи орган, що видав виконавчий документ. 
Також апеляційний суд, вирішуючи справу по суті, застосував статтю 39 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає підстави для його закінчення. Проте після надходження до державного виконавця заяви стягувача про повернення виконавчого документа відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, однак саме виконавче провадження не припиняється і не вважається закінченим. За таких обставин апеляційний суд безпідставно ототожнив повернення виконавчого документа на підставі заяви стягувача по пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» із підставою для закінчення виконавчого провадження. 
Суд апеляційної інстанції не дослідив обставини, пов`язані з поверненням виконавчих листів, які були закінчені 29 листопада 2016 року на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 . Відповідно до частини третьої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження виконавчий документ надсилається разом із копією постанови про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, у випадку смерті боржника, виконавчий лист підлягає поверненню до суду, який його видав разом із постановою про закінчення провадження.
Непред`явлення виконавчих листів до виконання протягом місяця після відновлення виконавчого провадження відбулося не з вини стягувача, а тому визнання судом апеляційної інстанції незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11, виданого 22 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з непред`явленням стягувачем виконавчого документа до виконання у строк, визначений частиною другою статті 41 цього Закону, безпідставні.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У серпні 2025 року від представника ОСОБА_1 - Скочко О. А. надійшов відзив, в якому зазначено, що доводи касаційної скарги ТОВ «ФК «Централ фінанс» зводяться до переоцінки висновків, викладених судом апеляційної інстанції та не є підставами для скасування законного судового рішення. 
10 вересня 2025 року від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на касаційну скаргу. 
15 вересня 2025 року від Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду від 22 вересня 
2025 року відзиви від 10 вересня 2025 року та від 15 вересня 2025 року Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які за змістом є касаційними скаргами, залишено без руху. Надано строк на виконання ухвали суду. 
06 жовтня 2025 року від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вдруге надійшов відзив на касаційну скаргу, який є ідентичним за змістом відзиву, поданому 15 вересня 2025 року, а тому до розгляду 
не приймається та не розглядається, оскільки вимоги ухвали суду не виконані. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 26 листопада 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1087 від 05 березня 2008 року у розмірі 4 614 038,92 грн, з яких: 426 480,50 грн - прострочені нараховані проценти; 247 423,06 грн - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів; 177 867,03 грн - борг за простроченою частиною кредиту; 3 762 268,33 грн - залишок строкової заборгованості за договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1312 від 14 квітня 2008 року у розмірі 2 225 716,79 грн, з яких: 
143 668,26 грн - прострочені нараховані проценти; 354 565,40 грн - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів і комісії; 
1 037 610,90 грн - борг за простроченою частиною кредиту; 689 872,23 грн - залишок строкової заборгованості. Вирішено питання розподілу судових витрат (справа № 2-10231/2011).
У відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11 
від 22 січня 2013 року, виданого Жовтневим районним судом 
м. Дніпропетровська, про солідарне стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» коштів на загальну суму 
2 225 716,79 грн, яке було завершено 29 листопада 2016 року на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника (актовий запис №68 від 04 червня 2014 року).
ОСОБА_2 , який був боржником за виконавчим провадженням № НОМЕР_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 2, а. с. 122 справи за апеляційним провадженням 
22-ц/803/4072/25).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 
2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (справа № 2-10231/2011, провадження 6/201/449/2020).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 
2023 року заяву ТОВ «ФК «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково. Замінено Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» його правонаступником - ТОВ «ФК «Централ Фінанс» (справі № 2-10231/11) (том 2, а. с. 14-18 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 
2024 року скаргу ТОВ «ФК «Централ Фінанс» задоволено частково. Визнано неправомірними дії/бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ванжі О. В. про закінчення виконавчих проваджень 
№ НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та скасовано постанови про закінчення вказаних виконавчих проваджень. Зокрема, зобов`язано вказаний відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадженням № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року № 2-10231/11 про стягнення із 
ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» коштів на загальну суму 2 225 716,79 грн, яке 29 листопада 2016 року було закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». У задоволенні інших вимог відмовлено (справа № 2-10231/11 (провадження №4-с/201/28/2024) (том 2, а. с. 11-13 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25, яка оглянута апеляційним судом).
03 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Централ Фінанс» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 02 квітня 2024 року про виконання ухвали Жовтневого районного суду від 14 березня 2024 року (том 2, а. с. 9-10 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25, яка оглянута апеляційним судом).
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 квітня 2024 року № НОМЕР_1 відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року № 2-10231/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» коштів на загальну суму 2225716,79 грн (а.с. 49 т. 2 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25, що оглянута апеляційним судом).
09 квітня 2024 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) замінено стягувача у ВП № НОМЕР_1 на ТОВ «ФК «Централ Фінанс» (том 2, а. с. 51 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25, яка оглянута апеляційним судом).
Копію вказаної вище постанови головного державного виконавця від 09 квітня 2024 року № НОМЕР_1 про відновлення виконавчого провадження представник стягувача ТОВ «ФК «Централ Фінанс» - Більцан К. М. отримав 10 травня 2024 року, що підтверджується письмовою розпискою (том 2, а. с. 50 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25, що оглянута апеляційним судом).
27 травня 2024 року ТОВ «ФК «Централ Фінанс» подало до вказаного вище Відділу примусового виконання рішень заяву від 23 травня 2024 року про долучення до матеріалів виконавчого провадження дубліката виконавчого листа № 2-10231/11 від 23 травня 2024 року про стягнення солідарно із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» коштів на загальну суму 
2 225 716,79 грн (том 1, а. с. 52-53, 54 справи за апеляційним провадженням 
22-ц/803/4072/25).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Г. О. задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2024 року у справі за скаргою ТОВ «ФК «Централ Фінанс» скасовано частково 
у частині зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року 
№ 2-10231/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» коштів на загальну суму 2 225 716 грн 79 коп., яке 
29 листопада 2016 року було закінчено на підставі пункту 3 частини першої 
статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», та у частині зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного між регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року №2-10231/11 про стягнення із 
ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» коштів на загальну суму 4 614 038 грн 92 коп., яке 29 листопада 2016 року було закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «ФК «Централ Фінанс» 
у цих частинах. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін (том 2, а. с. 85-96 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25).
14 листопада 2024 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) замінено сторону боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 із ОСОБА_2 на 
ОСОБА_1 (том 2, а. с. 172 справи за апеляційним провадженням 
22-ц/803/4072/25).
Також головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Дрижирук О. О. винесено постанови від 27 листопада 2024 року № НОМЕР_1 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 та від 27 листопада 2024 року про арешт майна боржника (том 2, а. с. 174-175, 177 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25).
25 лютого 2025 року ТОВ «ФК «Централ Фінанс» подало заяву про повернення виконавчого листа стягувачу (том 2, а. с. 191 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25).
27 лютого 2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Дрижирук О. О. винесено постанову № НОМЕР_1, зокрема, про зняття арешту з коштів боржника, а також постанову № НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа стягувачу (з урахуванням постанови від 27 лютого 
2025 року про внесення змін до вказаної постанови), якою повернуто дублікат виконавчого листа № 2-10231/11 від 23 травня 2024 року на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 
(а. с. 194, 204, 206 справи за апеляційним провадженням 22-ц/803/4072/25).
Пунктом 2 постанови від 27 лютого 2025 року № НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа стягувачу припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.
2.    Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ТОВ «ФК «Централ Фінанс» задоволенню не підлягає. 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
У пункті 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції у частині відмови у визнанні незаконною бездіяльності головного державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження та задовольняючи скаргу  ОСОБА_1  
у цій частині, суд апеляційної інстанції, встановивши, що у встановлений 
частиною другою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» місячний строк стягувач не виконав свій обов`язок щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання, дійшов обгрунтованого висновку про безпідставне незастосування головним державним виконавцем вимог пункту 13 частин першої й другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження 
№ НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11, виданого 22 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення із ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 коштів 
у загальному розмірі 2 225 716,79 грн.
Верховний Суд з цим погоджується. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Як було вище зазначено, державний виконавець зобов`язаний був відповідно до пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» і частини другої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» закінчити виконавче провадження при надходженні до ного виконавчого листа. 
Саме тому ОСОБА_1 правомірно звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень й такі вимоги є обґрунтованими та судом апеляційної інстанції правильно задоволено. 
Доводи касаційної скарги ТОВ «ФК «Централ Фінанс» про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано частину другу статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого не з`ясовано того, що у місячний строк з моменту отримання постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити виконавчий документ до виконання повинен стягувач чи орган, що видав виконавчий документ, є безпідставні. 
Відповідно до абзаців 1, 3 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанову головного державного виконавця від 09 квітня 2024 року про відновлення виконавчого провадження 
№ НОМЕР_1 отримано стягувачем ТОВ «ФК «Централ Фінанс» 10 квітня 2024 року, а виконавчий документ товариством було надіслано до відділу примусового виконання рішень лише 27 травня 2024 року. Тобто з пропуском місячного строку з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження 
ТОВ «ФК «Централ Фінанс» пред`явив до виконання виконавчий лист.
З огляду на частину другу статті 19 Конституції України, частину першу й другу статті 18, пункту 13 частини першої статті 39, статтю 41 Закону України «Про виконавче провадження» непред`явлення ТОВ «ФК «Централ Фінанс» у місячний строк з дня надходження постанови державного виконавця від 09 квітня 2024 року про відновлення виконавчого провадження (з 10 квітня 2024 року) виконавчого листа є підставою для прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 13 частини першої та частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи касаційної скарги, посилаючись постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18),  про те, що визнання дій або бездіяльності незаконними не матиме жодного юридичного наслідку, так як оскаржувана постанова державного виконавця втратила силу, тому юридичний інтерес у зверненні до суду у цій справі відсутній, не заслуговують на увагу, так як у даному випадку вказана постанова суду 
не є релевантною, оскільки фактичні обставини справ є відмінними від фактичних обставин справи, яка переглядається, де встановлено порушення прав 
 ОСОБА_1 , як правонаступника боржника, про безпідставне незастосування головним державним виконавцем вимог пункту 13 частин першої й другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-10231/11.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині - без змін.
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України у такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2025 року в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                            І. Ю. Гулейков
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець
Ю. В. Черняк