ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

04 лютого 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2460/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), (справа зареєстрована за № 360/2427/25), в якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 03.04.2022 по 20.11.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 03.04.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 по 20.11.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 107;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 42 доби додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 доби додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.05.2024 по 31.06.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.05.2024 по 31.06.2024;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за 42 повних календарних місяців служби, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за 42 повних календарних місяців служби, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 гривень за період участі в бойових діях за періоди з 01.02.2023 по 24.04.2023, з 16.12.2023 по 26.02.2024, з 10.03.2024 по 28.04.2024, з 30.06.2024 по 02.10.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 гривень за період участі в бойових діях за періоди з 01.02.2023 по 24.04.2023, з 16.12.2023 по 26.02.2024, з 10.03.2024 по 28.04.2024, з 30.06.2024 по 02.10.2024;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень, в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.04.2024 по 30.05.2024, 16.10.2024 по 19.11.2024, з 30.12.2024 по 15.01.2025, з 16.01.2025 по 30.01.2025, з 28.03.2025 по 28.04.2025, з 05.08.2025 по 15.09.2025 та у відпустці для лікування з 30.05.2024 по 29.06.2024 у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 29.04.2024 по 30.05.2024, 16.10.2024 по 19.11.2024, з 30.12.2024 по 15.01.2025, з 16.01.2025 по 30.01.2025, з 28.03.2025 по 28.04.2025, з 05.08.2025 по 15.09.2025 та у відпустці для лікування з 30.05.2024 по 29.06.2024 у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 в період з 03.04.2022 по 20.11.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач вказує, що станом на день прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, відповідач не здійснив з ним розрахунків щодо:
- нарахування та виплати грошового забезпечення з 03.04.2022 по 20.11.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, оскільки грошове забезпечення позивача розраховано на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а не на 1 січня кожного нового поточного календарного року;
- виплати індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- компенсації за невикористані 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, з урахуванням додаткової винагороди, яку позивач отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023-2025 роки за 42 дні, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- виплати додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 гривень за період участі в бойових діях за періоди з 01.02.2023 по 24.04.2023, з 16.12.2023 по 26.02.2024, з 10.03.2024 по 28.04.2024, з 30.06.2024 по 02.10.2024;
- виплати грошового забезпечення за період з 01.05.2024 по 31.06.2024;
- одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за 42 повних календарних місяців служби, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень, в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.04.2024 по 30.05.2024, 16.10.2024 по 19.11.2024, з 30.12.2024 по 15.01.2025, з 16.01.2025 по 30.01.2025, з 28.03.2025 по 28.04.2025, з 05.08.2025 по 15.09.2025 та у відпустці для лікування з 30.05.2024 по 29.06.2024 у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини.
Позивач також вказує, що відповідач не здійснив нарахування індексації грошового забезпечення за період військової служби починаючи з 03.04.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2024 року по 20.11.2025 року у повному обсязі - із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078; не провів її перерахунок, нарахування та виплату у відповідності до положень нормативних актів, що регулюють таке питання.
Проведення розрахунку, нарахування та виплати суми індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахування тільки норм абзаців першого та другого пункту 5 Порядку № 1078 не свідчить про належне та у повному обсязі виконання відповідачем свого обов`язку, передбаченого Законом № 1282-ХІІ та Порядком № 1078.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Ухвалою суду від 22.12.2025 у справі № 360/2427/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Також вказаною ухвалою суду роз`єднано позовні вимоги адвоката Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та виділено в окремі провадження вимоги, зокрема, які розглядаються у даній справі № 360/2460/25, а саме про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Інші позовні вимоги також виділено в окремі провадження та частину вимог, що стосуються перерахунку грошового забезпечення позивача із використанням відповідного показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишено на розгляді та вирішенні у справі № 360/2427/25.
Ухвалою суду від 23.12.2025 справу № 360/2460/25 прийнято до провадження суддею Качанком О.М., вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, вказуючи таке.
Згідно з даними військового квитка позивач призваний на військову службу по мобілізації та зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення з 11.04.2022, що дає підстави для висновку, що під час його прийняття на службу для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення застосовується пункт 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та встановлюється базовий місяць березень 2018 року та як наслідок виплачується поточна індексація грошового забезпечення.
Разом з тим, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX зупинена на 2023 рік дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
В подальшому, відповідно до статті 39 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Відповідач вказує, що згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 22.01.2024 № 8/0/215/-24, у разі зростання посадового окладу з січня 2024 року індексація грошового забезпечення має проводитись з урахуванням положень пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Тобто, значення індексу споживчих цін у січня приймається за 1 або 100 відсотків і для проведення подальшої індексації , обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 2024 року. У разі, якщо підвищення посадових окладів у січні 2024 не відбулось, то обчислення індексу споживчих цін необхідно проводити з січня 2024 року.
Відповідно, базовим місяцем нарахування індексації грошового забезпечення є грудень 2023 року, оскільки нарахування індексації відновили з 1 січня 2024 року.
Лише у липні 2024 року поріг індексації 103% перевищено. При цьому, оскільки індекс інфляції за липень 2024 року опубліковано у серпні 2024, відповідно нарахування та виплата індексації проведена з серпня 2024 року, про що свідчить картка грошового забезпечення за 2024 рік, довідка-розрахунок індексації від 06.01.2026 № 6.
Щодо індексації грошового забезпечення з початку 2025 року відповідач вказав, що відповідно до статті 34 Закону України від 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується. Отже, з січня 2025 року встановлено єдиний підхід для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення у 2025 році.
Таким чином, індекс споживчих цін у січні 2025 року приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починається з лютого 2025 року. При цьому, відповідно до Закону № 4059 збереження раніше визначеної суми індексації не передбачено.
Згідно з пунктом 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, право на індексацію відбудеться, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, встановлений у розмірі 103 відсотка.
У червні 2025 року поріг індексації 103% перевищено. При цьому, оскільки індекс інфляції за червень 2025 року опубліковано у липні 2025 року, відповідно нарахування та виплата індексації проведена з липня 2025 року.
Згідно з картками грошового забезпечення за період з 2022 по 2025 рік, позивачу нарахована індексація грошового забезпечення за період з 2022 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року, за період з 2024 року з урахуванням базового місяця грудень 2023 року, за період з 2025 року з рахуванням базового місяця січень 2025 року.
Відповідач зазначає, що станом на день виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення він діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений Законом.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, у період з 11.04.2022 по 20.11.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується паспортом громадянина України, посвідченням серії НОМЕР_3 , довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2026 № 08/36/26-Вн, витягами з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.04.2022 № 241-ОС та від 19.11.2025 № 1209-ОС.
Так, згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.04.2022 № 241-ОС ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу загону та на всі види забезпечення, та визначено вважати його таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 11 квітня 2022 року.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.11.2025 № 1209-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 20 листопада 2025 року.
Також, вказаним наказом від 19.11.2025 № 1209-ОС визначено виплатити позивачу, зокрема:
- грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік - 22 календарні дні;
- грошову компенсацію за 42 календарних дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій;
- одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за 42 повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Водночас, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2026 № 08/36/26-Вн, ОСОБА_1 з 11.04.2022 по 20.11.2025 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) Державної прикордонної служби України.
Відповідно до довідки-розрахунку про індексацію від 06.01.2026 № 6 ( ОСОБА_1 ) індексація грошового забезпечення за період з травня 2022 року по листопад 2025 року розрахована із застосування базового місяця березень 2018 року, грудень 2023 року, січень 2025 року.
Із довідки також вбачається, що у період: з травня по грудень 2022 року сума виплаченої позивачу індексації складає 9737,25 грн, у 2024 році індексація виплачувалась з серпня по грудень у загальній сумі 775,15 грн, у 2025 році індексація виплачувалась з липня по листопад та виплачена у сумі 621,74 грн. Всього виплачено у спірний період згідно з вказаною довідкою 11134,17 грн.
З карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 2022 по 2025 рік та архівних відомостей за цей же період вбачається, що останньому нарахована індексація грошового забезпечення у спірний період у сумі, зазначеній у вищевказаній довідці-розрахунку.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 107, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вказує таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктами 1-3 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Статтею 19 Закону № 2017-III визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;
поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
За статтею 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 3 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Частиною другою статті 6 Закону № 1282-XII визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з статтею 8 Закону № 1282-XII перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.
За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (абзац 1).
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі коли особа працює/служить неповний робочий/службовий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу (абзаци 5, 6).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. (абзац 1).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац 2).
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3).
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац 4).
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1цього Порядку (абзац 6).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (підпункт 2 абзацу 1).
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Таким чином, індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників.
За пунктом 11 Порядку № 1078 додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.
Тобто, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.
Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Спір у цій справі виник у зв`язку із не нарахуванням та невиплатою відповідачем у період з 03.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025 позивачу (військовослужбовцю) індексації грошового забезпечення.
Варто зауважити, що позивач згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.04.2022 № 241-ОС ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу загону та на всі види забезпечення, та визначено вважати його таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 11 квітня 2022 року, зважаючи на що вимоги в частині спірного періоду з 03.04.2022 по 10.04.2022 задоволенню не підлягають.
Що стосується виплати поточної індексації, суд враховує таке.
Щодо періоду з 11.04.2022 по 31.12.2022 суд вказує, що позивачу у вказаний період виплачувалась поточна індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року.
Застосувавши для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 11.04.2022 по 31.12.2022 місяць підвищення доходу - березень 2018 року, суд встановив, що позивачу індексація нараховувалась у належному розмірі, а тому підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 таку індексацію грошового забезпечення відсутні.
Щодо спірного періоду з 01.01.2024 по 31.12.2024, суд зазначає таке.
Пунктом 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік.
Статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Тобто, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Тобто, базовим місяцем нарахування індексації грошового забезпечення буде грудень 2023 року (оскільки нарахування індексації відновили з 1 січня 2024 року.
Згідно з інформацією Держстату України, розміщеною на їх офіційному вебсайті, індекс споживчих цін склав (2024 рік): у січні - 100,4%; у лютому - 100,3%; у березні - 100,5%; у квітні - 100,2%; у травні - 100,6%; у червні - 102,2%.
У липні 2024 року індекс споживчих цін склав 104,3% (1,004*1,003*1,005*1,002*1,006*1,022).
З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у липні 2024 року складав 104,3%, то у наступному місяці грошове забезпечення підлягало індексації.
З вище викладеного слідує, що до серпня 2024 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача.
Проведеними розрахунками індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 серпня 2024 року по 31 грудня 2024 року із застосуванням місяця підвищення доходу - грудень 2023 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення в загальній сумі 775,15 грн (серпень 2024 року - 130,20 грн, вересень 2024 року - 130,20 грн, жовтень 2024 року - 130,20 грн, листопад 2024 року - 130,20 грн, грудень 2024 року - 254,35 грн), як і було йому нараховано та виплачено, що вбачається із довідки-розрахунку про індексацію від 06.01.2026 № 6 та не заперечується позивачем.
Отже, відповідачем у вказаному періоді нарахування та виплата позивачу поточної індексації здійснювалося в належному розмірі, із дотриманням положень Закону № 1282-XII, Порядку № 1078, Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Щодо індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2025 по 20.11.2025, суд зазначає, що статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
З огляду на наведене, оскільки згідно із положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» індекс споживчих цін у січні 2025 року приймається за 1 або 100 відсотків, то саме січень 2025 року є «базовим» місяцем для індексації грошового забезпечення у 2025 році. Відповідно, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починається з лютого 2025 року.
Згідно з інформацією Держстату України, розміщеною на їх офіційному вебсайті, індекс споживчих цін склав: у січні 2025 року - 101,2%; у лютому 2025 року - 100,8%; у березні 2025 року - 101,5%; у квітні 2025 року - 100,7%; у травні 2025 року - 101,3%; у червні 2025 року - 100,8%.
Оскільки обчислення індексу споживчих цін для індексації слід провадити з лютого 2025 року, то індекс споживчих цін не перевищував 103% до червня 2025 року.
У червні 2025 року індекс споживчих цін склав 104,4% (1,008*1,015*1,007*1,013).
З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у червні 2025 року складав 104,4%, то у наступному місяці грошове забезпечення підлягало індексації.
З вище викладеного вбачається, що до липня 2025 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача.
Застосовуючи для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2025 по 20.11.2025 місяць підвищення доходу - січень 2025 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення в загальній сумі 621,74 грн (липень - жовтень 2025 року - по 133,23 грн щомісяця, за 20 днів вересня 2025 року- 88,82 грн (133,23 грн / 30 календарних днів * 20 фактично відпрацьованих днів)).
Як вказувалось, відповідно до довідки-розрахунку про індексацію від 06.01.2026 № 6 за період з 01 липня 2025 року по 20 листопада 2025 року позивачу в такій сумі й була нарахована індексація грошового забезпечення.
Підсумовуючи суд зазначає, що відповідачем у спірному періоді (періоді проходження служби у відповідача з 11.04.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 20.11.2025) нарахування та виплата позивачу поточної індексації здійснювалася в належному розмірі та із дотриманням положень Закону № 1282-XII, Порядку № 1078, Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Між тим, позивач не заперечує щодо факту виплати суми поточної індексації за вказаний період та не ставить під сумнів правильність визначення місяців підвищення доходу (базових місяців) при нарахуванні індексації грошового забезпечення у спірний період.
Щодо нарахування індексації згідно з положеннями абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку № 1078, суд враховує таке.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 400/9920/21 та від 12 квітня 2023 року у справі № 420/6982/21, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац другий пункту 11, абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци другий, п`ятий пункту 4 Порядку № 1078).
Крім того, абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
- у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Кабінетом Міністрів України прийнято 30.08.2017 постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 (надалі - Постанова № 704).
За пунктом 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою № 704 (у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 № 103), яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21 з подібними правовідносинами, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
У цих справах Верховний Суд внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Щодо обставин даної справи, суд зазначає, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 11 квітня 2022 року. Тобто, саме з квітня 2022 року він почав отримувати грошове забезпечення у вказаній військовій частині.
Із особистих карток на грошове забезпечення позивача за 2022, 2024, 2025 роки вбачається, що в період з квітня 2022 року по листопад 2025 року посадовий оклад позивача змінювався лише зважаючи на зміну посади.
Суд враховує, що визначальним в даному випадку для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови № 704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Після прийняття позивача на службу до відповідача його посадовий оклад у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент його зарахування до списків особового складу - 11.04.2022.
Отже, у позивача не виникло права для нарахування й виплату йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 Порядку № 1078.
Подібний підхід до правозастосування наведений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 160/2481/23.
Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема у постанові від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а, суд не бере до уваги, адже обставини такої справи є нерелевантними до спірних у цій справі правовідносин.
Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 04.02.2026. 

Суддя 	О.М. Качанок