Справа № 598/2205/25
провадження № 2/598/118/2026

РІШЕННЯ
іменем України

"12" січня 2026 р.  Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., розглянувши в місті Збаражі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

До суду звернулось ТОВ ФК “Кредит-капітал» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем по справі ОСОБА_1 07.12.2022р. укладено договір про споживчий кредит №9338446, згідно якого відповідач отримав в кредит 5000 грн., загальним строком на 100 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, що визначені у даному договорі. 28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 93-МЛ від 28.03.2023р., відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за вказаним договором на суму 20450грн., з яких: 5000 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14500 грн. – прострочена заборгованість за відсотками та 950 грн. – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Вищезгаданий борг виник в результаті невиконання відповідачем обумовлених договором своїх зобов`язань.
Відповідно до відповіді №1962190 від 03 листопада 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов.
Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення вказану ухвалу суду відповідач отримав 06 листопада 2025 року.
У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому дана вимога до задоволення не підлягає. Також позивачем не представлено первинних документів щодо видачі кредиту, а також належного розрахунку заборгованості. Розмір нарахованих відсотків значно перевищує суму кредиту. 
Суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, встановив наступні обставини.
07 грудня 2022р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем по справі ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №9338446, згідно якого відповідач отримав в кредит 5000 грн., загальним строком на 100 днів, що підтверджується самим договором про споживчий кредит № 9338446 від 07.12.2022р., паспортом споживчого кредиту та анкетою-заявою на кредит №9338446 (а.с.7-10).
В п.1.5.1 та п. 1.5.3 вказаного договору вже було передбачено розмір процентів за пільговий період в сумі 1000 грн. та за поточний період в сумі 13500 грн., про що відповудачу було відомо вже при його підписанні.
Також п.1.5.1 договору передбачено комісію за надання кредиту в сумі 950 грн.
07 грудня 2022 року 5000 грн. було перераховано на платіжну картку  ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням 88600590 від 07.12.2022р. (а.с.11).
28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 93-МЛ від 28.03.2023р., відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за вказаним договором на суму 20450 грн., що підтверджується самим договором, витягом з реєстру боржників, актом прийманя-передачі реєстру боржників, додатковою угодою №1 (а.с.12-17).
Згідно позовної заяви та виписки з особового рахунку за кредитним договором №9338446 від 07.12.2022року станом на 19 вересня 2025 року заборгованість по данному кредитному договору становить 20450грн., з яких: 5000грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14500грн. – прострочена заборгованість за відсотками та 950грн. – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с.12).
Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо відмови у стягненні нарахованих відсотків, посилаючись на п.18 Перехідних положень ЦК України, оскільки їх сума вже була передбачена в самому договорі споживчого кредиту, а також наведені перехідні положення не застосовуючть щодо стягнення нараховаих відсотків за користування кредитом, які передбачених самим довогором. 
Будь-яких спростувань встановлених обставин судом не здобуто. 
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки відповідачем боргові зобов`язання перед позивачем в добровільному порядку не виконані, даний позов підлягає задоволенню.
Крім того, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача 2422,40 грн. сплаченого судового збору.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, актом наданих послуг №Д/4256 від 19.09.2025р. та детальним описом наданих послуг. Однак, відповідач вважає, що дані витрати значно завищені, враховуючи складність даної справи. 
Враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 89, 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» (адреса: 79029, м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236) 20450 (двадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривнів заборгованості за кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять два гривень сорок копійок) сплаченого судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень понесених витрат на професійну правову допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 12 січня 2026 року.

СУДДЯ           Андрій ЛЕВКІВ