ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/13349/24 пров. № А/857/17699/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя – Максимчук О.О., час ухвалення – 16:11 год., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 31.03.2025), 
в адміністративній справі №460/13349/24 за позовом Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Клеванської селищної ради, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, 
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2024 року позивач Рівненська окружна прокуратура звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача Клеванської селищної ради, в якому просила: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про віднесення земельних ділянок з кадастровим номером 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених; 2) зобов`язати відповідача розглянути на сесії ради питання про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених, а також внести до Державного земельного кадастру відомості про віднесення таких земельних ділянок до самозалісених. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в рамках цього провадження відсутній предмет спору, а тому просив закрити провадження у справі. 
Третя особа надала суду письмові пояснення щодо позову, у яких повністю підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити даний позов. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, підстави чого наведені в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що порушуючи вимоги законодавства, яке регулює порядок збільшення лісистості території України, Клеванська селищна рада залишила без належного реагування подання Північно-Західного міжрегіонального УЛМГ про віднесення залісених земельних ділянок з кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених земель. Відповідачем не наведено жодного доказу поважності причин не винесення подання Північно-Західномого УМЛГ на розгляд сесії, а також судом не враховано той факт, що тривалість протиправної бездіяльності становила на момент подачі позовної заяви вже 6 місяців. При цьому, мова йде саме про бездіяльність відповідача, а не його незгоду чи відмову віднесення земельних ділянок до самозалісених. Вважає скаржник, що бездіяльність відповідача, що проявляється в неприйнятті рішення про віднесення спірних земельних ділянок до самозалісених підлягає визнанню протиправною. При цьому єдиним ефективним способом захисту інтересів держави у сфері охорони самозалісених земель є зобов`язання відповідача вчинити дії - прийняти рішення на сесії ради про віднесення цих земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. 2, 3, 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України, за результатами розгляду на сесії ради подання Північно-Західного міжрегіонального УЛМГ від 17.05.2024 №02-670 і такий спосіб захисту порушеного інтересу держави не виходить за межі завдань адміністративного судочинства та не є формою втручання в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовільнити. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловлює непогодження з апеляційною скаргою та вважає оскаржуване рішення суду законним, обґрунтованим і ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Суд встановив такі фактичні обставини справи. 
Указами Президента України №228/2021 від 07.06.2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів», №675/2022 від 29.09.2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період»» передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності. 
На виконання доручення заступника голови Рівненської обласної військової адміністрації, з метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на території Клеванської територіальної громади Рівненського району Рівненської області Північно-західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 17.11.2023 за №02-1295 та №02-670 від 17.05.2024 на адресу Клеванської селищної ради скеровано листи (клопотання) про прийняття рішень щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 16,9724 га, які знаходяться на території цього органу місцевого самоврядування, до самозалісених (а.с.22, 24). 
До вказаних клопотань на адресу Клеванської селищної ради Північно-західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства скеровано KML файл для Google Maps із самозалісеними земельними ділянками та копію акту обстеження земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної форм власності на території Клеванської селищної ТГ на предмет віднесення їх до самозалісених від 09.05.2024 (а.с.26). 
10.10.2024 керівник Рівненської окружної прокуратури, на підставі ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, звернувся до Клеванської селищної ради з листом, в якому просив надати інформацію з документальним підтвердженням про результати розгляду клопотань, які надсилались з Північно-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства впродовж 2023 та 2024 років (а.с.41). 
За результатами розгляду листа керівника Рівненської окружної прокуратури від 10.10.2024 №50-56-8466 селищний голова Клеванської селищної ради листом від 18.10.2024 №1547/02-19 повідомив, що питання віднесення сформованих земельних ділянок до категорії самозалісені буде виноситись на чергову сесію (а.с.36). 
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невинесення рішення про віднесення спірних земельних ділянок до самозалісених протиправною, позивач в порядку статей 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», статті 53 КАС України звернувся з цим адміністративним позовом до суду. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за результатами розгляду подання Північно-західного міжрегіонального УЛМГ все ж було прийнято рішення 21.11.2024, тому у суду відсутні підстави визнавати бездіяльність відповідача протиправною, оскільки певні дії все ж були вчинені відповідачем. 
Колегія суддів апеляційного суду частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Спірні правовідносини обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Закону України “Про прокуратуру” повноважень щодо захисту інтересів держави і спрямовані на усунення порушень законодавства. 
Вирішуючи спірні правовідносини з приводу, суд враховує таке правове регулювання. 
Відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. 
Частиною 2 статті 1 Лісового кодексу України (далі – ЛК України) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. 
Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. 
Указом Президента України “Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів” №228/2021 від 7 червня 2021 року, з метою збереження лісового фонду України, належного захисту і відтворення лісів, створення сприятливих умов для ведення лісового господарства на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля започатковано з 2021 року реалізацію екологічної ініціативи “Масштабне залісення України”. З цією метою Кабінету Міністрів України було запропоновано: 1) розробити у двомісячний строк та внести на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо удосконалення системи охорони, захисту і відтворення лісів, у тому числі самосійних, стимулювання лісорозведення, збереження та відновлення природних екосистем; 2) розробити та затвердити державну цільову програму “Масштабне залісення України”, спрямовану на розв`язання проблемних питань лісовпорядкування, насамперед щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів; 3) ужити в установленому порядку заходів щодо: - реформування лісового господарства, у тому числі удосконалення системи управління державними лісогосподарськими підприємствами; - ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України; - забезпечення належного фінансування у 2022 році та наступних роках заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів; - запровадження механізмів залучення інвестицій для відновлення лісів та лісорозведення. 
З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях прийнято Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів” №2321-IX від 20.06.2022 (далі – Закон №2321-ІХ), який набрав чинності 10.07.2022 та яким введено поняття “самозалісеної земельної ділянки”, під якою розуміється земельна ділянка будь-якої категорії земель площею більше 0,5 гектарів вкрита лісовою рослинністю і заліснення якої пройшло (відбулося) природним або іншим шляхом (ч. 12 ст. 1 ЛК України). 
Законом №2321-ІХ внесені зміни до Земельного кодексу України, а саме главу 11 доповнено статтею 57-1 “Самозалісені землі”, якою визначено порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених. 
Так, згідно частиною 2 статті 57-1 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею. 
Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. 
Відповідно до Положення “Про Державне агентство лісових ресурсів України”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 № 521, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства. 
В свою чергу, відповідно до Положення “Про Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства”, затвердженого наказом Держдісагенства України від 09.11.2022 №1012, управління є територіальним органом Держлісагенства. Завданням управління є реалізація повноважень Держлісагенства України на території Рівненської та Волинської області. 
Таким чином, Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. 
Відповідно до частин 3, 4 статті 57-1 ЗК України, віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру. 
Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. 
З метою реалізації вказаної норми ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абзац 4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 ЗК України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної. 
Отож, враховуючи положення статей 57-1, 122 та пункту 24 Перехідних положень ЗК України, віднесення земельної ділянки до самозалісеної, яка є комунальною власністю територіальної громади, здійснюється сільськими, селищними та міськими радами. 
У спірних правовідносинах уповноваженим державною органом здійснювати відповідні функції є Клеванська селищна рада, що виступає відповідачем у цій справі. 
У розглядуваній справі встановлено, що на виконання доручення заступника голови Рівненської обласної військової адміністрації, з метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на території Клеванської територіальної громади Рівненського району Рівненської області Північно-західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 17.11.2023 за №02-1295 та №02-670 від 17.05.2024 на адресу Клеванської селищної ради скеровано звернення про прийняття рішень щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 16,9724 га, зокрема, земельні ділянки за кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 площею 2,348 га та 5624684500:03:013:0163 площею 4,1519 га, які знаходяться на території цього органу місцевого самоврядування, до самозалісених. До вказаних звернень на адресу Клеванської селищної ради Північно-західним міжрегіональним УЛМГ скеровано KML файл для Google Maps із самозалісеними земельними ділянками та копію акту обстеження земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної форм власності на території Клеванської селищної ТГ на предмет віднесення їх до самозалісених від 09.05.2024. 
Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка за кадастровим номером 5624684500:08:003:0002 площею 2,348 га відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення за цільовим призначенням 16.00 з видом використання – землі запасу, форма власності – комунальна, суб`єктом права власності на земельну ділянку є Клеванська селищна рада з 12.05.2021. 
Згідно Інформації з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки за кадастровим номером 5624684500:03:013:0163 площею 4,1519 га, вказана ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення за цільовим призначенням 16.00 з видом використання – землі запасу, форма власності – комунальна, суб`єктом права власності на земельну ділянку є Клеванська селищна рада з 24.05.2021. 
Відповідно до частин 1, 3-5 статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 
Судом встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 площею 2,348 га та 5624684500:03:013:0163 площею 4,1519 га є комунальною власністю Клеванської селищної ради, отже саме Клеванська селищна рада уповноважена на вирішення питання про їх віднесення до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, яким є Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства. 
Також встановлено, що на час розгляду судом першої інстанції спірних правовідносин звернення Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення залісених земельних ділянок загальною площею 16,9724 га, у тому числі з кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених земель - розглянуто. Так, рішенням Клеванської селищної ради від 21.11.2024 №1473 відмовлено Північно-Західному міжрегіональному управлінню лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 16,9724 га, які знаходяться на території Клеванської селищної ради, до самозаліснених, у зв`язку з тим, що: - згідно зі ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісненої ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру; - частина вказаних у зверненні земельних ділянок відносяться до полезахисних смуг (заліснення яких не відбулось природнім шляхом) (а.с. 64). 
Разом з тим, колегія суддів враховує, що Північно-західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства двічі скеровувало на адресу Клеванської селищної ради звернення, а саме, від 17.11.2023 за №02-1295 та від 17.05.2024 за №02-670, про прийняття рішень щодо віднесення земельних ділянок за кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 площею 2,348 га та 5624684500:03:013:0163 площею 4,1519 га до самозалісених. 
Матеріалами справи підтверджується, що станом на час скерування Рівненською окружною прокуратурою розглядуваної позовної заяви до суду (04.11.2024) відповідачем Клеванською селищною радою не було розглянуто вищевказаних звернень Північно-Західного МУМЛГ від 17.11.2023 за №02-1295 та від 17.05.2024 за №02-670 і жодних рішень не було прийнято по суті таких звернень. 
Водночас, згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. 
За правилами частин першої та другої статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Частиною 5 статті 46 Закону №280/97-ВР в редакції станом на 15.11.2024 передбачено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. 
Отже, суд апеляційної інстанції формує висновок про те, що відповідач Клеванська селищна рада в порушення вищевказаних вимог законодавства допустила протиправну бездіяльність, яка проявилась у нерозгляді по суті звернень Північно-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 17.11.2023 №02-1295, від 17.05.2024 №02-670 та неприйнятті рішення за цими зверненнями, за період з часу отримання цих звернень і до 21.11.2024 року. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 у справі №9901/345/20 зазначила, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. 
Однак, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягають виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичній зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи. 
У розглядуваній справі апеляційний суд враховує, що відповідачем Клеванською селищною радою не наведено жодного належного обгрунтування чи доказу щодо поважності причин тривалого нерозгляду вищевказаних подань Північно-Західного УМЛГ за період після 17.11.2023 та після 17.05.2024 аж до 21.11.2024. 
При цьому, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи апелянта (позивача) про те, що тривалість протиправної бездіяльності відповідача становила не менше 6 місяців і за цей період могло відбутися 6 сесій ради, проте подання на розгляд виносилося лише один раз вже після звернення прокурора з позовною заявою до адміністративного суду. 
Отже, суд першої інстанції залишив поза увагою протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернень Північно-західного міжрегіонального УЛМГ від 17.11.2023 №02-1295, від 17.05.2024 №02-670, надавши оцінку тільки факту прийняття відповідачем рішення від 21.11.2024 №1473, яким відмовлено Північно-Західному міжрегіональному УЛМГ щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 16,9724 га, які знаходяться на території Клеванської селищної ради, до самозаліснених. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що підлягає до задоволення позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Клеванської селищної ради, що проявилася у неприйнятті рішення про віднесення земельних ділянок з кадастровим номером 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених земельних ділянок. 
Однак, що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути на сесії ради питання про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених, а також внести до Державного земельного кадастру відомості про віднесення таких земельних ділянок до самозалісених, то такі задоволенню не підлягають, з огляду на те, що на момент розгляду і вирішення судом цієї справи Клеванською селищною радою 21.11.2024 розглянуто на сесії клопотання (подання) Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 16,9724 га, які знаходяться на території Клеванської селищної ради до самозалісених, і за результатами такого розгляду відповідачем було ухвалено рішення 21.11.2024 за №1473, яким відмовлено Північно-Західному міжрегіональному управлінню лісового та мисливського господарства у віднесення вказаних земельних ділянок до самозаліснених. 
Це рішення Клеванської селищної ради від 21.11.2024 за №1473 не являється предметом спору в цій адміністративній справі. 
У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства і фактичних обставин справу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою частково задоволити позовні вимоги. 
Відповідно до приписів 139 КАС України підстави щодо розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив: 

Апеляційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури – задоволити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в адміністративній справі №460/13349/24 за позовом Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Клеванської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Позовні вимоги Рівненської окружної прокуратури – задоволити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Клеванської селищної ради щодо неприйняття рішення про віднесення земельних ділянок з кадастровим номером 5624684500:08:003:0002 (площею 2,348 га) та 5624684500:03:013:0163 (площею 4,1519 га) до самозалісених, за зверненнями Північно-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 17.11.2023 №02-1295 та від 17.05.2024 №02-670. 
У задоволенні решта позовних вимог Рівненської окружної прокуратури – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 04.02.2026 року