ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/1926/25 пров. № А/857/24397/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Носа С.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року (суддя – Мартиць О.І., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складання повного тексту – 08.05.2025), 
в адміністративній справі №500/1926/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2025 року №192150006430 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 03 березня 2025 та зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди проходження військової служби з 16.04.2022 по 08.09.2022, з 14.09.2022 по 09.10.2022, з 14.10.2022 по 20.03.2023, з 03.04,2023 по 15.09.2023, з 29.09.2023 по 15.11.2023, з 29.11.2023 по 01.03.2024, з 20.03.2024 по 01.07.2024, 20.07.2024 по 16.11.2024, з 26.11.2024 по 15.01.2025 в розрахунку один місяць служби за три місяці.
Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції кожен подав відзиви на позовну заяву. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2025 №192150006430 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 03.03.2025 та зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди проходження військової служби з 16.04.2022 по 08.09.2022, з 14.09.2022 по 09.10.2022, з 14.10.2022 по 20.03.2023, з 03.04,2023 по 15.09.2023, з 29.09.2023 по 15.11.2023, з 29.11.2023 по 01.03.2024, з 20.03.2024 по 01.07.2024, 20.07.2024 по 16.11.2024, з 26.11.2024 по 15.01.2025 в розрахунку один місяць служби за три місяці.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, із передчасними висновками, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Дії Управління є правомірними з огляду на те, що спірні періоди проходження військової служби до страхового стажу враховується в пільговому обчисленні при визначенні вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Позивачу зараховано до страхового стажу як зарахування в одинарному розмірі так, як зарахування в пільговому обчисленні один місяць за три не передбачено Законом №1058. Додатково повідомляє, що зазначені позивачем в позовній заяві довідки №1139 від 28.02.2023, №8328 від 15.10.2023, №920 від 22.03.2025 до заяви про призначення пенсії від 03.03.2025 не долучені. Також в результаті розгляду документів, доданих позивачем до заяви, згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу до страхового стажу не зараховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2013 по 31.12.2016, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. Вік Позивача на дату звернення про призначення пенсії - 54 роки 11 місяців. Позивач матиме право на пенсійну виплату за віком з 08.03.2035 або при набутті необхідного страхового стажу. Таким чином, підтверджено належними документами страховий стаж 20 років 07 місяців 11 днів що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до пункту пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Вважає скаржник, що дії відповідача-2 є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.03.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як учасник бойових дій (а.с.35).
Для прийняття рішення згідно поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
За результатами розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 10.03.2025 прийняло рішення №192150006430 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.19, 41).
Як видно зі змісту вказаного рішення, вік позивача - 54 роки 11 місяців 26 днів, страховий стаж - 20 років 07 місяців 11 днів. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2013 по 31.12.2016, згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, а в індивідуальних відомостях про застраховану особу дані періоди відсутні.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.03.2025 №1900-0206-8/12642 позивача повідомлено про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2025 №192150006430 про відмову у призначенні пенсії (а.с.18).
Не погодившись з таким рішенням відповідача-2, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Предметом спору уцій справі є рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу дострокової пенсії відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV як учаснику бойових дій .
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-ІV.
Стаття 115 Закону № 1058-IV визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.
Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-ІV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Положеннями частини першої статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Положеннями пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.
Так, відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи, що посвідчують спеціальний статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV).
Відтак, документами, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є: 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення.
Аналіз положень підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 дозволяє дійти висновку про те, що посвідчення учасника бойових дій та довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначено як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій, які кожний окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій.
Такий правий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 340/576/19 та від 17.01.2023 у справі № 580/8208/21.
У частині першій статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року зазначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Абзацом першим пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII встановлено, що учасниками бойових дій визнаються, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України. (абзац другий пункту 19 частини першої статті 6 вказаного Закону).
Матералами справи підтверджується, що позивачу видано Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 05.06.2023 (а.с.11).
Період проходження ОСОБА_1 військової служби з 16.04.2022 по 20.03.2023, з 03.04,2023 по 15.09.2023, з 29.09.2023 по 15.11.2023, з 29.11.2023 по 01.03.2024 підтверджується довідкою про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України, виданою військовою частиною НОМЕР_3 №483/у від 11.05.2024 (а.с.12).
Згідно аналогічної довідки від 28.02.2023 №1139 військової частини НОМЕР_3 головний сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 15.04.2022 по 10.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України на території Харківської та Донецької області (а.с.15).
Про те, що позивач з 16.04.2022 по 10.02.2023 та з 25.03.2023 по час розгляду справи бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України на території Харківської та Донецької області підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_3 від 15.10.2023 №8328 (а.с.14).
Як видно з довідки військової частини НОМЕР_3 від 22.03.2025 №920, головний сержант ОСОБА_1 брав участь участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористнчної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період з 16.04.2022 по 08.09.2022, у період з 14.09.2022 по 09.10.2022, у період з 14.10.2022 по 20.03.2023, у період з 03.04.2023 по 15.09.2023, у період з 29.09.2023 по 15.11.2023, у період з 29.11.2023 по 01.03.2024, у період з 20.03.2024 по 01.07,2024, у період з 20.07.2024 по 16.11.2024, у період з 26.11.2024 по 15.01.2025 (а.с.16).
Зазначені довідки підтверджують період проходження військової служби та за твердженням представника позивача були долучені до заяви, направленої органу Пенсійного фонду України про призначення дострокової пенсії.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач-2 стверджує, що відносно позивача не можливо застосовувати норму щодо кратності обчислення страхового стажу, а саме, періоду служби, тому він зараховується в одинарному розмірі.
Вирішуючи виниклі правовідносини, колегія суддів враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі також - Закон № 2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2.3 розділу II Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі також - Положення № 530), передбачено, що участь у бойових діях у воєнний час зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Таким чином, зазначена служба підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах з розгляду подібних правовідносин від 05.06.2018 у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17, від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а, від 31.08.2022 у справі № 185/6919/16-а, від 18.01.2023 у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19. Колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції, що зазначені періоди з врахуванням наведених норм законодавства підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача для призначення дострокової пенсії - один місяць служби за три місяці, що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача-2.
За таких обставин правильне прийняв суд першої інстанції рішення, яким визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2025 №192150006430 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.
Що стосується доводів апеляційної скарги про не зарахування позивачу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2013 по 31.12.2016, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, то колегія суддів враховує, що спір у цій справі виник з підстави незарахування до страхового стажу періодів проходження ОСОБА_1 військової служби в особливий період без застосування кратності страхового стажу (один місяць служби за три).Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – залишити без задоволення. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в адміністративній справі №500/1926/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. П. Нос