Справа № 454/234/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Адамович М. Я. 
за участю секретаря: Калиш В.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м.Сокаль справу за позовом 
ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивовано тим, що оскаржуваною постановою на нього накладено стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що після отримання повістки він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Він не згідний з даною постановою і вважає її незаконною, оскільки він не отримував повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не знав про її існування і необхідність прибути до центру комплектування і не мав умислу ухилитися від явки, оскільки є інвалідом ІІІ групи та перебуває на військовому обліку. Окрім того, підпис, який міститься на повідомлення про вручення повістки, йому не належить і він його не проставляв.
Також, постанова про накладення адміністративного стягнення було винесено менше ніж за три доби після складення протоколу.
Представник відповідача подала відзив на позов, у якому на заперечення позовних вимог зазначила, що повістка про виклик ОСОБА_1 на 14.00год. 24.11.2024р. направлена останньому рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення 08.11.2024р.
15.11.2024р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто поштове відправлення з довідкою ф.119, відповідно до якої адресату вручено поштове відправлення. Однак, останній у вказаний день та час не прибув до центру комплектування, причин неявки не повідомив, а тому до органу поліції було направлено звернення про доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 23.12.2024р. останній був доставлений, щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, надано змогу дати пояснення, зауваження або заперечення щодо змісту протоколу, чим останній не скористався.
Кодексом України про адміністративні правопорушення вимоги вручати повідомлення не пізніше ніж за три доби до розгляд справи не поширюються на розгляд справ у територіальних у центрах комплектування та соціальної підтримки.
Вважає, що в даному випадку існували підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Представник позивача подав відповідь на відзив та покликався на те, що повістка була складена з метоб його виклику для уточнення даних. Однак, в ІНФОРМАЦІЯ_2 була наявна вся інформація та особисті дані про особу ОСОБА_1 .
В оскаржуваній постанові не зазначено які саме дані позивач повинен був уточнити, а тому не в повному обсязі викладено суть правопорушення.
Крім того, відповідач мав змогу отримати відомості щодо позивача, а тому були відсутні фактичні підстави для виклику ОСОБА_1 для уточнення даних, оскільки він оновив такі 12.07.2024р.
Інші процесуальні дії
Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
З військового квитка та витягу з мобільного застосунку «Резерв+» встановлено, що ОСОБА_1 з 14.01.2024р. перебуває на військовому обліку та його дані оновлено 12.07.2024р.
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи безтерміново, що встановлено з довідки до акта огляду медико-соціальною комісією від 27.02.1019р.
З повістки №1067087 встановлено, що такою ОСОБА_1 викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.00год. 24.11.2024р. для уточнення даних.
З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що працівником поштового відділення зазначено, що вказана повістка вручена ОСОБА_1 особисто 14.11.2024р.
Відповідно до протоколу №23/12/24/1 від 23.12.2024р., ОСОБА_1 , отримавши повістку, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14.00год. 24.11.2024р. Про отримання повістки свідчить поштове відправлення, яке повернуто з повісткою та довідкою ф.119 з відміткою про отримання останнім відправлення. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.12.2024р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 17000грн. штрафу. 
Відповідно до копії конверта і роздруківки, зазначена постанова вручена ОСОБА_1 16.01.2025р.
Оцінка суду
Позивачем ставиться питання про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210 КУпАП необхідним є встановлення наявності кваліфікуючої ознаки правопорушення - вчинення такого порушення в особливий період.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).
Згідно із статтею 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 було оголошено проведення загальної мобілізації та на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення діяв особливий період.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 та частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Аналіз вищенаведеної норми права дозволяє дійти висновку, що у розумінні частини 1 та частини 3 статті 22 Закону № 3543-XII обов`язок з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, виникає у громадянина України у разі: взяття його, як військовозобов`язаного чи резервіста, на військовий облік, визначення його призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до абзацу 2 пункту 56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (далі по тексту Положення № 352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17. Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Згідно із пунктом 9 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі по тексту Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", здійснюють ознайомлення громадян України з їх правами та обов`язками під час взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу та проходження зборів, а Центральне управління та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів України - під час призову на військову службу та проходження зборів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); здійснюють фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Реєстру (крім співробітників СБУ та розвідувальних органів України, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають у них на військовому обліку); ведуть на відповідній території облік підприємств, які залучаються до виконання мобілізаційних завдань, а також облік людських і транспортних ресурсів, призначених для задоволення потреб оборони
Відповідно до частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Вказаний кабінет реалізовано у форматі застосунку Резерв+.
Окрім того, у ст. 210 КУпАП міститься примітка, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Таким чином, виходячи з вищевказаних норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку на думку відповідача при складанні адміністративного протоколу та при притягнення до адміністративної відповідальності позивача щодо неявки до облікового органу та не подання своїх облікових даних позивачем, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

З наявних у справі та досліджених доказів судом встановлено, що хоча в повідомленні про вручення поштового відправлення проставлено відмітку про вручення повістки ОСОБА_1 та міститься підпис працівника поштового відділення про це, однак повістка про виклик останнього до територіального центру комплектування та соціальної підтримки повернута поштовим відділенням до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене свідчить про існування сумніву вручення повістки позивачу, оскільки така фізично перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Окрім того, в повістці не зазначено адреси розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не відповідає затвердженій у Додатку 1 до Порядку № 560 формі.
Також, з урахуванням викладеного відповідач не підтвердив об`єктивної необхідності виклику ОСОБА_1 для уточнення даних і неможливості уточнити їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Таким чином, відповідач не довів відсутності обставини, яка виключає адміністративну відповідальність за ч.3 ст.210-1КУпАП згідно з Приміткою до статті 210 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності відповідних актів законодавець покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Європейський суд з прав людини згідно зі своєю усталеною практикою, з огляду на каральну і профілактичну мету адміністративних стягнень, а також їх зміст і процедуру накладення, прирівнює провадження у справах про адміністративні правопорушення до кримінальних і поширює на них гарантії, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема рішення у справах: Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22; «Лучанінова проти України», п. 39).
Виходячи з наведеного у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви щодо винності особи у вчиненні адміністративного проступку суд тлумачить на її користь.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Виходячи з наведеного, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Що стосується покликання представника відповідача на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не є належним відповідачем, то такі є неспроможними.
Так, відповідно до п.3, п.7 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, п.7 ч.1 ст.4 КАС України, ІНФОРМАЦІЯ_2 не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та може бути належним відповідачем у спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята начальником цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Керуючись ст.ст. 5, 19, 241-245, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.
Скасувати постанову №24/12/24/4 від 24.12.2024р. про накладення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.246 КАС України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.250 КАС України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Головуючий: М. Я. Адамович