ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2806/25  Номер провадження 22-ц/814/719/26	Головуючий у 1-й інстанції МАРТИШЕВА Т. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення безпідставно отриманих коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі Автозаводський ВДВС) в якому, після збільшення позовних вимог, остаточно просив стягнути на його користь: 
- безпідставно отримані кошти виконавчого збору та витрати виконавчого провадження в сумі 67368,09 грн., у тому числі: виконавчого збору 58524,95 грн., збитків від інфляції 7083, 30 грн., нарахованих процентів 1406,61 грн., всього 67014,86 грн.; витрат виконавчого провадження 300,00 грн., збитків від інфляції 43,69 грн., нарахованих процентів 9,54 грн., всього 353,23 грн.; 
- грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 58524,95 грн.; 
- судові витрати.
Вимоги обґрунтовані тим, що головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС Коротких Д.Г. 27.02.2024 у ВП № 72912287 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, у п. 2 якої вказано про те, що постанову про виконавчий збір виведено в окреме виконавче провадження. У рамках виконавчого провадження №74318073 державним виконавцем були винесені постанова від 04.03.2024 про відкриття виконавчого провадження № 74318073, яка стосувалася примусового стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 58524,95 грн. за примусове виконання ВП № 72912287 та постанова від 04.03.2024 про розмір мінімальних витрат ВП №74318073 щодо стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн.
28.08.2024 державним виконавцем Коротких Д.Г. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 74318073, згідно якої встановлено фактичне повне виконання рішення. Заборгованість утримана в повному обсязі. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн., сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 58524,95 грн.
Разом з тим, ним було подано до Полтавського окружного адміністративного суду позов до Автозаводського ВДВС про визнання протиправними постанов державного виконавця Коротких Д.Г. та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, зобов`язати Автозаводський ВДВС вчинити дії з повернення безпідставно стягнутих сум виконавчого збору у розмірі 58524, 95 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн. шляхом перерахування на його рахунок. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено часткового, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 про відмову в задоволенні позову скасовано та прийнято нову постанову, якою частково задоволено позовні вимоги, а саме визнано протиправним та скасовано п.2 постанови Автозаводського ВДВС ВП №72912287 від 27.02.2024 з виконання виконавчого листа № 524/5680/19, виданого 19.06.2023 Автозаводським районним судом, про повернення виконавчого документа стягувачу. Визнано протиправним та скасовано постанову Автозаводського ВДВС ВП №74318073 від 04.03.2024 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 72912287, виданої 03.10.2023 Автозаводським ВДВС про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору.
Між тим, на його звернення 23.12.2024 до Автозаводського ВДВС з заявою про повернення безпідставно стягнутих сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження він отримав лист-відповідь про оскарження судового рішення в касаційному порядку, а відтак зазначені кошти йому повернуті не були. 
В подальшому йому стало відомо, що ухвалою Верховного Суду від 07.01.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи безпідставне стягнення державним виконавцем коштів в межах виконавчого провадження, які так і не були повернуті в позасудовому порядку, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. 

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти виконавчого збору у розмірі 58524,95 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 7083,30 грн., нараховані 3% річних у розмірі 1406,61 грн., а також витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн 00 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 43,69 грн., 3% річних у розмірі 09,54 грн., всього 67368,09 грн.
Стягнуто з Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у загальному розмірі 1134,46 грн.

Ухвалюючи рішення, суд, з посиланням на норми права, що регулюють спірні правовідносини та правові висновки ВП Верховного Суду, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів та встановив факт завдання моральної шкоди, яку задовольнив частково, виходячи з принципів розумності та справедливості.

Не погоджуючись з рішенням суду, Автозаводський ВДВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити нове, про відмову в задоволенні позову. 
Вважає помилковим висновок суду щодо безпідставного набуття відділом коштів виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Вказує про безпідставність стягнення моральної шкоди, яка не передбачена нормами законодавства України, якщо вона завдана рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, незалежно від вини цього органу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення виходячи з наступного. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні в Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало зведене виконавче провадження № 69432894 до складу якого входило виконавче провадження № 72912287 з примусового виконання виконавчого листа № 524/5680/19, виданого 19.06.2023 Автозаводським районним судом м. Кременчука, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04 липня 2017 року по 14 37 дол. США з кожного та 3% річних за період з 02 жовтня 2017 року по 20 серпня 2021 року в розмірі по 1659,29 дол. США з кожного, а всього по 15896,29 дол. США з кожного. Стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 8375 грн. у відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги при поданні відзиву на касаційну скаргу.
Постановою державного виконавця від 03.10.2023 відкрито виконавче провадження та у відповідності до ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору з боржника на суму 58954,34 грн.
В подальшому, постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС від 27.02.2024 у ВП № 72912287 виконавчий документ повернуто стягувачу та постанову про виконавчий збір виведено в окреме виконавче провадження, у зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого листа № 524/5680/19, виданого 19.06.2023, без виконання.
04.03.2024 головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС Коротких Д.Г. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 74318073 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 72912287, виданої 03.10.2023 Автозаводським ВДВС у м. Кременчуці про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 58524,95 грн., та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 74318073 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 72912287, виданої 03.10.2023 Автозаводським ВДВС у м. Кременчуці про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 58524,95 грн., якою визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн.
Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Коротких Д.Г. у ВП №74318073 від 19.08.2024 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , станом на 19.08.2024 заборгованість складала 26 837,13 грн., яка сплачена ОСОБА_1 на рахунок отримувача Автозаводського ВДВС згідно платіжної інструкції № 70511753 від 24.08.2024.
28.08.2024 державним виконавцем Коротких Д.Г. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 74318073, з підстави фактичного повного виконання рішення, заборгованість утримана в повному обсязі.
Вважаючи протиправними постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС та безпідставним стягнення сум виконавчого збору у розмірі 58524, 95 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн. ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до Полтавського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 29.10.2024 у задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 скасовано та прийнято нову постанову, якою частково задоволено позовні вимоги. Визнано протиправним та скасовано п.2 постанови Автозаводського ВДВС ВП №72912287 від 27.02.2024 з виконання виконавчого листа № 524/5680/19, виданого 19.06.2023 Автозаводським районним судом, про повернення виконавчого документа стягувачу. Визнано протиправним та скасовано постанову Автозаводського ВДВС ВП №74318073 від 04.03.2024 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 72912287, виданої 03.10.2023 року Автозаводським ВДВС про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору.
На звернення ОСОБА_1 до Автозаводського ВДВС 23.12.2024 з заявою про повернення безпідставно стягнутих сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження було отримано відповідь від 25.01.2025 щодо подачі касаційної скарги на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, а в подальшому його заява про повернення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження буде розглянута та повідомлено його додатково.
Ухвалою колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.01.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Автозаводського ВДВС.
Станом на березень 2025 року судове рішення Другого апеляційного адміністративного суду фактично не виконано та відповідно стягнуті державним виконавцем як виконавчий збір та витрати по виконавчому провадженню позивачу повернуті не були. 
Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд дійшов висновку про порушення прав позивача як учасника виконавчого провадження внаслідок безпідставного набуття належних йому коштів Автозаводським ВДВС, в зв`язку з чим останні підлягають поверненню з урахуванням штрафних санкцій, визначених ст. 625 ЦК України, положення якої поширюються на спірні правовідносини, оскільки останні виникли з підстав невиконання грошового зобов`язання. Одночасно суд визнав доведеним факт спричинення позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди, розмір якої визначив в 10000 грн. 

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами наявність виконавчого провадження №72912287, в якому, за заявою стягувача, виконавчий лист було повернуто останньому, при цьому стягнення виконавчого збору було виведено в окреме виконавче провадження №74318073, а сума виконавчого збору 58524,95 грн. та витрат виконавчого провадження – 300 грн. були стягнуті з ОСОБА_1 .
Згідно ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Також сторонами не заперечується наявність постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, якою визнано протиправним та скасовано п.2 постанови Автозаводського ВДВС ВП №72912287 від 27.02.2024 з виконання виконавчого листа № 524/5680/19, виданого 19.06.2023 Автозаводським районним судом, про повернення виконавчого документа стягувачу. Визнано протиправним та скасовано постанову Автозаводського ВДВС ВП №74318073 від 04.03.2024 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 72912287, виданої 03.10.2023 року Автозаводським ВДВС про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору. Вказане судове рішення набрало законної сили.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Враховуючи наявність судового рішення яким було скасовано п. 2 постанови державного виконавця про виведення в окреме виконавче провадження постанови про виконавчий збір, скасування також постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, колегія суддів вважає, що стягнуті за цим виконавчим провадженням кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню.

Доводи апелянта щодо наявності постанови №72912287 від 03.10.2023 про стягнення виконавчого збору, яка є чинною, не скасована та підлягає виконанню, що не було враховано місцевим судом, відхиляються колегією суддів, оскільки виконавчий лист по вказаному виконавчому провадженню було повернуто за заявою стягувача постановою від 27.02.2024, а виконавчий збір виведено в окреме виконавче провадження №74318073, постанова про стягнення виконавчого збору яка і була предметом оскарження в судовому порядку.
Також колегія суддів звертає увагу, що саме по виконавчому провадженню №74318073 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату в серпні 2024 року, вже після повернення виконавчого листа стягувачу, що в свою чергу свідчить також про безпідставність отримання коштів.
Посилання апелянта на відсутність підстав для повернення коштів не заслуговують на увагу, з огляду на існування судового рішення, яким скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору та яке не виконується протягом тривалого часу.

Що стосується стягнення місцевим судом штрафних санкцій в порядку ст. 625 ЦК України, а саме 3% річних, індексу інфляції з Автозаводського ВДВС, вказаний висновок є правомірним з огляду на виниклі між сторонами правовідносини та безпідставне отримання відповідачем коштів.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Доводи апелянта, що він не є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання свідчать про невірне трактування норм права, оскільки Автозаводський ВДВС є саме боржником в зобов`язанні внаслідок безпідставного отримання коштів.

Разом з цим, заслуховують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з Автозаводського ВДВС м. Кременчука моральної шкоди.
Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Разом з цим положення ст.ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами. 
Так, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч.1 ст. 1173 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ч.1 ст. 1174 ЦК України).
В розумінні наведених норм для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу у вигляді моральної шкоди є обов`язковість елементів складу цивільного правопорушення - неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди.
З аналізу наведених норм вбачається, що суб`єктом відповідальності в зазначених правовідносинах буде держава, Автономна Республіка Крим або орган місцевого самоврядування незалежно від вини посадової особи.
Тобто безпосереднє покладення на той чи інший орган державної влади чи на посадову особу такого органу відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди чинне законодавство не передбачає. 
Між тим, на зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та всупереч наведеним нормам цивільного законодавства, які регулюють правовідносини в цій сфері, поклав відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди не на державу, а безпосередньо на конкретний орган державної влади, службовою особою якого були допущені незаконні дії.
Крім того, чинне законодавство встановлює спеціальний спосіб відшкодування моральної шкоди шляхом її стягнення з державного бюджету, а не шляхом стягнення з органу державної влади, яким в даному випадку є Автозаводський ВДВС м. Кременчука. 
За вказаних обставин судове рішення в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Автозаводського ВДВС м. Кременчука моральної шкоди. 
Відповідно до п.13 ст.141 ЦПК України підлягає зміні визначений судом першої інстанції розмір судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди та задоволення позову на 54,8% (з заявлених при подачі позову 122975, 43 грн. задоволено 67368,09 грн.), у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 і сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 673,70 грн., пропорційно до задоволених вимог.
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та сплачені при її подачі Автозаводським ВДВС 1361,35 грн., з ОСОБА_1 на користь апелянта підлягає стягненню 615,30 грн., що становить 45,2%.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  задовольнити частково.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2025 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення моральної школи відмовити. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Змінити розподіл судових витрат та стягнути з Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у загальному розмірі 673,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судовий з бір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 615,30 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2026 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин