Номер провадження: 22-ц/813/4125/26 
Справа № 502/777/25
Головуючий у першій інстанції Березніков О. В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
учасники справи: позивач – Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в особі свого представника Сурженко Діани Олександрівни
на заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року, ухвалене Кілійським районним судом Одеської області у складі: судді Березнікова О. В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, 

в с т а н о в и в:

15 квітня 2025 року ГУ ПФУ в Одеській області в особі свого представника Сурженко Діани Олександрівни звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, в якому з посиланням як на правове обґрунтування положення ст. 30, 40, 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» просили стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 3283,25 грн.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з переходом на пенсію за вислугу років та зменшенням розміру пенсії утворилася переплата пенсії в сумі 3283,25 грн за період з 03.02.2025 по 28.02.2025. ОСОБА_1 було надіслано листа від 21.02.2025 № 1500-0404-8/50122, в якому останнього повідомлено про виявлену переплату з проханням надати заяву щодо згоди на утримання переплати з пенсії або повернути кошти самостійно на рахунок Пенсійного фонду України. Станом на теперішній час переплата не погашена (а.с. 1-2).
Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії відмовлено (а.с. 33-34).
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області в особі свого представника Сурженко Діани Олександрівни просять скасувати заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги всі обставини, які стали підставою для подання позовної заяви. З цього приводу, скаржник зазначає, що у зв`язку із переходом ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років та зменшення розміру пенсії, утворилася переплата пенсії в сумі 3283,25 грн за період з 03.02.2025 по 28.02.2025. ОСОБА_1 надіслано листа від 21.02.2025 № 1500-0404-8/50122, в якому повідомлено про виявлену переплату з проханням надати заяву щодо згоди на утримання переплати з пенсії або повернути кошти самостійно на рахунок Пенсійного фонду України. З урахуванням цього, ГУ винесли рішення про прийняття суми переплати пенсії та яка станом на даний час відповідачем добровільно не повернута. Скаржник також зауважує, що приписами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Відтак, у зв`язку із переходом на пенсію за вислугу років та зменшення розміру пенсії виникла переплата пенсії, сума якої відповідачем до теперішнього часу не повернута (а.с. 38-40).
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення грошових коштів, ціна позову становить 3283,25 грн.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду в апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 вказаної норми).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 03.02.2025, останній дав згоду на зменшення розміру пенсії та просив призначити пенсію за вислугою років як працівника МВС України (а.с. 4).
Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 1503036021 за дорученням № Д 150303621/1 від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 за лютий 2025 року підлягало виплаті 5022,52 грн, фактично виплачено 8305,77 грн, переплата становить 3283,25 грн (а.с. 7).
Згідно з листом ГУ ПФУ в Одеській області від 21 лютого 2025 року № 1500-0404-8/50122, що адресований ОСОБА_1 , останнього повідомлено про виявлену переплату з проханням надати заяву щодо згоди на утримання переплати з пенсії або повернути кошти самостійно на рахунок Пенсійного фонду України (а.с. 5, 8).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, так само й у ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Проте позивачем у позові жодним чином не вказано яким чином і про що саме не повідомив ОСОБА_1 (факт недобросовісності набувача грошових сум) орган пенсійного забезпечення, що стало підставою для надміру нарахованого розміру пенсії.
Водночас, суд першої інстанції зауважив, що позивач до позову надав заяву відповідача, датовану 03.02.2025, про згоду на зменшення розміру пенсії та призначення пенсії за вислугою років, і вже у розрахунку від 14.02.2025 надміру нараховано розмір пенсії, що дає підстави для висновку, що позивач був обізнаний про підстави для зменшення розміру пенсії.
Переглядаючи вказане заочне рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги таке.
Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема:
- реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, передбачених законодавством; 
- ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, осіб, які мають право на пільги, а також отримувачів житлових субсидій, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомоги на поховання та інших соціальних виплат, передбачених законодавством;участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.
Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до п. 2.4. Постанови Правління Пенсійного фонду України Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Колегія суддів зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій. Позивач обґрунтовує свою процесуальну позицію по справі тим, що надміру виплачені суми пенсії здійснені внаслідок зловживань з боку пенсіонера та посилається на недобросовісність відповідача.
Проте, як правильно зауважив суд першої інстанції, матеріали справи не містять жодних доказів недобросовісності дій відповідача, останній до дати здійснення розрахунку (14 лютого 2025 року) подав заяву, якою надав згоду на зменшення розміру пенсії та призначення пенсії за вислугу років (03 лютого 2025 року), а отже позивач був обізнаний про підстави для зменшення розміру пенсії.
За таких обставин, коли відповідачем недобросовісність з боку ОСОБА_1 , який набув пенсійних виплат, не доведена, наведене в силу пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України виключає покладення на відповідача обов`язку повернути надміру виплачених сум пенсійних виплат, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власного помилкового тлумачення норм права, що регулюють виниклі спірні правовідносини.
Встановивши, що відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у вигляді пенсії, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача, суд першої інстанцій обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що перевиплата пенсії виникла саме внаслідок зловживання з боку відповідача по справі.
Крім того, не надано суду результатів службової перевірки щодо помилки працівників при розрахунку пенсійного забезпечення чи доказів про збій програмного забезпечення, що спричинило технічні помилки та надлишкові виплати. Жодних інших доводів або обставин щодо недобросовісності набувача пенсії позивач не навів.
Більш того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в особі свого представника Сурженко Діани Олександрівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький